H. DAHLSTEDT, ADNOTATIONES DE HIERACIIS SCANDINAVICIS. 8) 



io — 15 mm. longum sat longe superantibus fusco-canescentibus, dense — crebre 

 floccosis, pilis mediocribus — sat longis canescentibus basi crassiuscula nigra 

 densiuscule — sat dense obtectis et glandulis parvis et mediocribus densiusculis 

 obsitis. Involucra e fusco atro-virescentia mediocria crassa 10 — 13 mm. longa 

 basi ovato-rotundata. Squamce exteriores breves latiusculae obtusiusculae, inter- 

 media; e basi sat lata breviter acuta;, intimse e basi sat lata sensim in apicem 

 acutum — subulatum sa>pe purpurascentem attenuate, pilis mediocribus — sat 

 longis canescentibus basi incrassata nigra densis — crebris et glandulis parvis 

 — mediocribus microglandulis immixtis densiusculis — sat densis obtecte, dorso 

 parce stellate, marginibus (prsesertim squ. exteriorum) Stria angustissima stellata 

 parum conspicua notate. Calatlüdium parvum sat plenum obscure luteum 30 — 

 35 mm. diametro. Lignlce marginales 2,5 — 2,7 mm. late, dorso glabra;, denti- 

 bus brevibus epilosis. Stylus fusco-virescens, siccus atratus. 



Denna märkvärdiga form liknar habituelt och genom sina små, i en rik- 

 blomstrig kvast samlade korgar en del former af Vulgata; till beskaffenheten af 

 sin rikliga hårighet på örtstånd och holkar samt i anseende till de på de senare och 

 på bladen uppträdande mikroglandlerna tillhör den Alpina. Den bildar en medel- 

 länk mellan Alpina genuina, bland hvilka den i flera afseenden har rätt stor 

 likhet med H. personatum Fr., och Nigrescentia, men står temligen isolerad 

 från båda. Dock bör den på grund af holkens utseende och enkelhärens be- 

 skaffenhet föras till sistnämda grupp. Utmärker sig genom sin höga, 2 — 3- 

 bladiga, frän de öfre bladvecken ofta greniga, grofva, vid basen ljust violetta 

 och mjukt långhåriga, upptill rikt stjernludna och med korta, ej särdeles talrika 

 glandier och medellånga, svartfotade hår försedda stjelk, ganska rikblomstrig, ut- 

 spärrad och något sammansatt inflorescens med böjda, akladiet öfverskjutande, 

 af rikligt stjernludd, medelmåttigt tätt sittande svartfotade hår och medellånga 

 till korta glandier, gråsvarta grenar och holkskaft, korta och temligen tjocka 

 holkar, klädda af tättsittande. svartfotade och gråspetsade hår och medellånga 

 eller korta, något mindre talrika och föga synliga glandier jemte inblandade 

 mikroglandler, små mörkgula, temligen fylda korgar med på baksidan och i 

 spetsen hårlösa ligula; samt grönsvarta och vid torkning nästan svarta stift. 

 Fjällen äro regelbundet tegellagda, de mellersta och inre från bred bas små- 

 ningom hopdragna i en kortare till längre, hos de innersta syllik och ofta pur- 

 purfärgad spets, de yttre alltid tillryckta, något mera trubbade. Basalbladen 

 äro stora och vingadt skaffade, liksom de något utstående stjelkbladen i kanten 

 försedda med tätt sittande, små och skarpa, utstående, vid basen ofta längre, 

 mera syllika och krökta tänder. De äro öfverallt rikt håriga och på medelnervens 

 undersida, som är rikligt stjernluden, samt på skaften äfven mjukt och tätt 

 långhåriga. Alla bladen äga på de vingade skaften långt nedlöpande skifva och 

 hafva utom de öfre stjelkbladen, som äga längre utdragen och mera helbräddad 

 spets, oftast största bredden ofvan midten. De från stjelkbladsvccken utgående 

 grenarne, som oftast äro 2 — 3-blomstriga, nå knappt till halfva inflorescensens höjd. 



Anträffad i Norge vid Bergsaster pä fjällåsen mellan Torpen och Etnedalen, 

 tillsammans med H. pseudeximiuin i några få exemplar (förf. 1885). Exemplar 

 förvaras i Riksmuseum. 



