H. DAHLSTEDT, ADNOTATIONES DE HIERACIIS SCANDINAVICIS. IOI 



nigra apice sat longe albidis inferne sparsis superne densiusculis obtectis. In- 

 volucra mediocria sat gracilia atro-viridia basi + ovata v. ovato-turbinata et in 

 petiolum apice incrassatum + abeunte. Squamce sat angusta.', exteriores + vire- 

 scentes sat patentes, intermedia + lineares obtusiusculao, interiores lineari-lanceolata: 

 obtusiusculas — sat obtusae et intima; pauca: + acuta; — fere subulata:, omnes 

 + picea?, glandulis parvis + densis et microglandulis frequentibus obtecta; pilisque 

 mediocribus — sat longis basi crassa nigra apice breviter — longiuscule albi- 

 dis densis vestitae, Calathidium obscure luteum (subvitellinum) sat radians 

 parvum. Ligulaz marginales 2 — 2.5 mm. lata; partim convoluta-, dorso parce 

 pilosa;, apice subglabra v. parce et breviter ciliatse. Stylus badio-fuscus fusco- 

 hispidulus, siccus sat obscurus. 



Står ganska nära H. curvatum men är skild genom spädare, 2 — 3-bladig 

 stjelk med de nedre bladen ofta långt skaftade och väl utvecklade samt djupare 

 tandade, ofta med nästan tvär, smal bas, hvarvid tänderna bli starkt utåt- och 

 ej sällan något bakåtrigtade, oftast längre och smalare basalblad, hvilka alla äro 

 trubbiga och af hvilka de inre vid basen ha djupare och tätare tandning, sma- 

 lare, grönare, mera glest stjernhåriga, tätare och längre håriga men med spädare 

 och kortare glandier försedda infiorescensgrenar, hvilka äro mera upprätta och 

 vid basen mera bågformigt böjda, i allmänhet längre akladium, hvilket är för- 

 sedt med 2 — 3 långa, smala, gröna fjäll, som nästan utan gräns öfvergå i de yttre, 

 gröna och något frånstående holkfjällen, smalare och mindre holkar med smalt 

 äggrund eller något (isynnerhet hos toppholken) nedlöpande bas, smalare holkfjäll 

 med i allmänhet både längre och finare samt tätare och mera gråspetsade hår 

 samt mörkare gula och mindre korgar med smalare kantblommor och brungröna 

 stift. En annan karakteristisk skillnad är äfven bladens sparsamma stjernludd, 

 hvilket på basalbladen och de nedre stjelkbladen nästan alldeles saknas, på det 

 öfre stjelkbladet deremot nästan endast förekommer på medelnervens undersida. 

 Hos hufvudformen deremot är det ganska rikligt förhanden på basalbladens 

 medelnerver, och på stjelkbladen täcker det glest till ganska rikligt hela under- 

 sidan. På stjelkens öfre del är det hos denna senare äfven rikligt förhanden och 

 holkskaften äro alltid mer eller mindre gråa af tätt stjernludd; hos varieteten der- 

 emot äro de senare gröna eller grönsvarta till följd af de glest sittande stjernhåren. 

 H. curvatum har sällan mer än ett utveckladt stjelkblad och stjelkbladen äro aldrig 

 så långt skaftade. De äro för öfrigt nästan helbräddade eller vid basen glest 

 och skarpt tandade och hafva nedlöpande, aldrig tvär bas. Hos ofvan beskrifna 

 varietet äro korgarne glesblommiga, och ligulae äro smala samt ofta mer eller 

 mindre inrullade; hos hufvudformen äro de senare breda (3 — 3,5 mm.) och platta 

 samt korgarne både större och tätblommigare. Varierar med större och mindre 

 holkar och ej sällan med fjäll, hvilka i knoppen långt öfverskjuta de outveck- 

 lade blommorna. Måhända skall denna efter närmare studium i naturen visa 

 sig vara en lika god form som H. curvatum. 



Anträffad i Jemtland på Renfjället på tvänne ställen temligen rikligt i 

 barrskogsregionen och i ett fåtal individer på Areskutan (A. Magnusson). Hit 

 torde äfven kunna föras en fåbladig form från Ottfjället (C. J. Johansson) och 

 en smalbladig form från Klocka i Are (S. Almquist). 



