H. DAHLSTEDT, ADNOTATtONES DE H1ERACIIS SCANDINAVICIS. 105 



till beklädnaden, men kan ej anses nära beslägtad med densamma, som bland 

 annat betydligt afviker genom flerbladig stjelk och helt skiljaktig tandning. 

 Torde dock vara något beslägtad med H. *övaliceps Norrl. och närstående, med 

 hvilka den har vissa likheter i sättet för bladens, isynnerhet stjelkbladens, 

 tandning, men är äfven i flera afseenden långt skild från denna, framför allt 

 genom sina korta och små holkar och deras afvikande beklädnad. Utmärker 

 sig förnämligast genom den vanligen enbladiga stjelken, som upptill är temligen 

 rikt stjernhårig, men glest hårig och klädd af ytterst sparsamma, små glandelhår, 

 genom det eller de smala, oregelbundet syltandade, skarpspetsade, undertill rikligt 

 stjernhåriga stjelkbladen, de groftandade, rundtrubbiga, ganska breda yttre 

 rosettbladen med tvär eller kort vigglik bas och med grofva, utstående tänder, 

 hvilka äro trubbiga och hvilkas sidor äro karaktäristiskt rundade, genom mer 

 eller mindre lancettlika med lång, skarp spets och mer eller mindre nedlöpande 

 bas, på skaftet ofta med smala, krökta tänder försedda inre blad, hvilka för 

 öfrigt, förnämligast vid basen, äro oregelbundet, skarpt och långt tandade till 

 flikade med mestadels framåtrigtade tänder eller flikar, hvilka ofta oregelbundet 

 omvexla med utåt- eller bakåtrigtade fliktänder, temligen rik, något samman- 

 satt inflorescens med långa, snedt uppåtrigtade, stjernludna, men knappt håriga och 

 ytterst glest glandelhåriga, det korta akladiet öfverskjutande grenar, rikt stjernludd 

 på akladiet och de korta holkskaften, som äfven äro klädda af enstaka, korta hår 

 och spridda glandier, små korgar af brunaktigt grön färg med korta, från temligen 

 bred bas hastigt hopdragna, i spetsen smala, öfvervägande trubbiga fjäll, klädda 

 af små, spridda glandier, sparsamma mikroglandler och temligen rikliga, korta 

 till medellånga, tjocka, temligen styfva, i allmänhet kort gråspetsade hår, samt 

 små, temligen mörkgula korgar med smala, i spetsen glest korthåriga eller nästan 

 glatta kantblommor samt brungröna stift. Då två stjelkblad äro för handen, är 

 det nedre mer eller mindre skaftadt och sitter än nedom midten, än vid sjelfva 

 basen af stjelken, hvarvid det oftast ingår i bildningen af den basala rosetten. 

 Vanligen är stjelken enbladig med det oskaftade bladet fästadt högt upp och 

 ofta från sitt veck bärande en 2 — 3-blomstrig gren. Späda exemplar ha ofta 

 bladlös stjelk. Bladen variera för öfrigt från skarpt tandade och flikade till 

 kortare tandade. Hos de mellersta bladen äro de breda tänderna oftast skarpt 

 begränsade från skifvan, sä att inskärningarne mellan dem bli nästan rektangu- 

 lära. Hos en form med de mest korttandade bladen äro de yttre mera aflånga 

 och de inre och stjelkbladet smalare lancettlika samt inflorescensen mera hop- 

 trängd med kortare akladium och med ofta något mera glandelhåriga holkar och 

 skaft samt något bredare och trubbigare fjäll. Denna form synes utan gräns 

 öfvergå i den förutnämda, hvarföre den troligen är en af ståndorten (friskare 

 mark med högre gräs) beroende modifikation. 



Anträffad i Norge, Torpen vid Smedokken dels på torr, öppen mark, dels 

 på frisk, gräsbevuxen (den nyssnämda modifikationen); Nörstelien; Hugelien 

 temligen allmän, men spridd; Synsfjeld, enstaka i barr- och björkskogsregionen 

 (förf. 1885). 



H 



