H. DAHLSTEDT, ADNOTATIONES DE HIERACIIS SCANDINAVICIS. IO7 



del (ofta mer än 7 3 af bladet) äro helbräddade med mer eller mindre starkt 

 konvexa sidor och kort till långt skarpspetsade, af sina små yttre breda och 

 korttandade rosettblad, hvilka skarpt afbryta mot de större inre, vid basen hufvud- 

 sakligast skarptandade bladen, enblomstrig eller föga rikblomstrig, enkel, kvast- 

 lik inflorescens, hvars rikt stjernludna med sparsamma till något tätare, grofva 

 glandier och hår försedda grenar (holkskaft) äro raka och upprätta, då korgarne 

 äro få, hvarvid akladiet äfven blir långt, men mera utstående och vid basen 

 mer eller mindre bågböjda, då inflorescensen blir flerblomstrig, i hvilket fall 

 akladiet blir kortare, grofva, tjocka holkar med rundadt tvär till tvär bas och 

 breda (isynnerhet vid basen), brungröna fjäll, hvilka äro klädda af spridda, grofva 

 glandier och grofbasiga, långa, kort till långt gråspetsade, temligen tättsittande 

 hår, samt jemförelsevis små korgar med sparsamt cilierade eller i spetsen slut- 

 ligen nästan glatta blommor och gula eller något gulbruna, med mörka papiiler 

 försedda stift. Såväl basal- som stjelkbladen variera vid basen långt tandade 

 eller med nästan omärkliga tänder till nästan helbräddade. De öfversta, nedom 

 midten af bladet, hvilket oftast är bredast något ofvan midten, sittande tän- 

 derna äro vanligen större och bredare än de öfriga, ej sällan rätt utstående och 

 smala och bidraga i förening med den bredare, öfre delen af bladet, hvars sidor 

 äro starkt konvexa och hastigt eller långsamt sammanlöpa i en mer eller mindre 

 skarp spets, att gifva bladet ett högst karaktäristiskt utseende. Till sin egen- 

 domliga form påminna bladen både om dem hos H. hastatidum Elfstr. och dem 

 hos H. *peculiare samt H. *melainon Elfstr. samt äfven i någon mån om bladen hos 

 H. *ovaliceps Norrl. Hårigheten på holkar och skaft erinrar äfven rätt mycket 

 om den hos H. hastatidum. Det synes mig ganska sannolikt att denna egen- 

 domliga form är en mellanform mellan den sistnämda och H. *peadiare samt när- 

 stående former, ehuru den står mycket närmare den förra. Till sitt allmänna 

 utseende och holkarnes beklädnad m. m. har den en viss likhet med H. perso- 

 natum Fr., men huruvida den kan anses slägt med denna eller ej, vill jag tills 

 vidare lemna oafgjordt. På en del exemplar är tandningen på de mellersta 

 och någon gång på de inre basalbladen rikligare och tätare och sträcker sig 

 öfver bladets midt. Ibland påminner ett och annat af stjelkbladen genom längre 

 tandning och genom att ha största bredden nedom midten om föregående. 

 Isynnerhet stjelkbladen äro på undersidan rikligt stjernhåriga. 



Anträffad i Norge i Romsdalen vid Stuefloten rikligt (Fr. Ahlberg 1880). 

 Exemplar förvaras i Riksmuseum. 



Hieracium ovaliceps Norrl. (coli.) 



Till denna kollektivart vill jag utom hufvudformen räkna: H. *pannulatum, 

 H. *stenodon Elfstr., K *ttansiens (Lbg.), H. *picinum, H. *comminutum och 

 H. *subcordatitm (Elfstr.). De utmärka sig alla genom mer eller mindre vågigt 

 böjd stjelk, med spetsade, vid basen glest till rikligare syltandade eller djupt 

 och ojemt fliktandade och undertill, åtminstone på medelnerven, ganska rikt stjern- 

 ludna blad, glest, kort till långt och smalt skarptandade eller fliktandade, inre 

 basalblad, i allmänhet smala, mer eller mindre ovala holkar med rikliga, oftast 



