H. DAHLSTEDT, ADNOTATIONES DE HIERACIIS SCANDINAVICIS. IO9 



synas vara stadda i differentiering. //. *ovaliceps, sådan jag här upprättar den, 

 är känd från följande ställen: 



Jemtland, Åreskutan från flera ställen (C. J. Johansson, A. Magnusson, 

 I. Collijn m. fl.); Renfjället i laf- och björkregionen (A. Magnusson); mellan 

 Dufed och Gefsjön (C. F. Sundberg); Handöl (S. Almquist); Storlien på flera 

 ställen (J. P. Norrlin, C. F. Sundberg); Tjatjasen ofvan trädgränsen (C. J. 

 Johansson); sydligaste Bunnerstöten på sluttningarne mot Tjallingdalen (C. J. 

 Johansson); Ottfjället (C. J. Johansson); Vällistafjället (C. J. Johansson, M. 

 Elfstrand); Snasahögen, Getvalen (C. J. Johansson); Klöfsjö (förf. och A. 

 Magnusson 1890). Herjedalen, Lillherrdal flerstädes såsom vid Snösvallen nära 

 Storherjeån (S. J. En ander); Sonfjället i Vestra Storbäcksdalen och ofvan träd- 

 gränsen, med sparsamma hår bland glandierna närmande sig både H. *stenodon 

 och H. *subcordatum (K. F. Dusen); mellan Vemdalen och Hede (förf); Fun- 

 näsdalsberget på flera ställen; Ljusnedals bruk i barrskog; Skarffjället såväl i 

 barrskogsregionen som i björk- och videregionen (förf. och A. Magnusson); 

 Midtåkläppen (S. Almquist). Dalarne, Transtrand s:n, Hemfjället (K. P. Häger- 

 ström), med helare basalblad och gröfre holkar, för öfrigt knappast afvikande. 

 — Norge, Ostfinnmarken, Varanger pä Seidafjelden (Th. M. Fries). — Med 

 rikligare hårigare holkar är den träffad i Jcmtland på södra Bunnerstöten och vid 

 Vesterån mellan Bunnerviken och Bunnerstötarne (C. J. Johansson) samt på Are- 

 skutan (A. Magnusson) äfvensom i Norge, Helgeland, Dunderlandsdalen på Kja:r- 

 ringfjeld (H. \V. Arnell) och i Lerskardalen på Stolpefjeld (A. Blytt). De 

 norska formerna (från Helgeland) utgöra måhända en skild varietet, till hvilken 

 möjligen en flerbladig form från Dovre, Drivstuen (J. Jönsson och A. Falk) 

 kan räknas. På Åreskutan äro anträffade former, hvilka rätt mycket närma sig 

 // *stenodon Elfstr. Former (med ett och annat hår bland de temligen glesa 

 och stora glandierna), hvilka möjligen kunna räknas till sistnämde underart eller 

 åtminstone äro medclformer till densamma, äro träffade vid Storlien (O. Juel). 



2. H. :; 'pannulatum n. subsp. 



Caidis 20 — 40 ctm. altus 2 — 3-folius crassus — erassiuseulus saape + 

 flexuosus, basi densiuscule — dense superne sparsim ubique molliter et sat longe 

 pilosus, inferne sparsim superne densius stellatus, medio glandulis minutis solitariis 

 — raris superne sparsis parvis — sat longis obsitus. Folia basalia 3 — 4, exteriora 

 ovata v. cordato-ovata — cordato-ovalia obtusa basi + cordata v. ovato-truncata 

 angulato-dentata — crebre et + obtuse ad basin ssepe profundius dentata 

 dentibus patentibus v. inferioribus subreversis, intermedia + late — anguste 

 cordato-ovata obtusa — obtusiuscula breviter dentata — creberrime et obtuse 

 dentata v. ad basin lacerato-incisa dentibus patentibus inferioribus ssepe reversis 

 + curvatis, interiora + late lanceolata acuta nunc supra nunc ad medium 

 sparsim crebre et acute + irregulariter inaequaliter et longe dentata — laci- 

 niala v. inciso-lacerata dentibus latis et angustis patentibus reversis et + porrec- 

 tis inordinate alternantibus saspe + curvatis marginibus convexis v. rectis 

 et saepius dentibus angustis longis liberis cum basi folii in petiolum + ålat 11 ni 

 longe descendentibus instrueta, in apicem brevem v. longum integrum + acutum 



