IlS ACTA HORTI BERGIANI. BAND 2. NIO 4. 



Hier. Alpina aus den Hochgebirgsgegenden des mittleren Skand. p. 47 (non 

 Fries, Symb. et Epicr.) ] ). 



Caulis 25 — 50 ctm. altus gracilis flexuosus 1 — 2( — 3)-folius, inferne ssepe 

 violascens rare pilosus — glaber rarissime — sparsim stellatus, medio fere epi- 

 losus et leviter stellatus, superne rare — sparsim floccosus pilis solitariis (v. spar- 



') M. Elfstrand har i detta arbete ansett sig böra upptaga namnet atratum Fr. i stället för 

 namnet pseudonigrescens och motiverar sin namnförändring med följande ord: »Bei der Untersuchung 

 der vom Professor Th. M. Fries in Norvegisch-Finnmarken eingesammelten alpinen Hieracien habe 

 ich gefunden, dass diejenige Sippe, welche E. Fries vorzugsweise mit dem Namen atratum bezeich- 

 net hat, gerade H. pseudonigrescens Almquist ist. Aus diesem Grunde halte ich es für das Rich- 

 tigste, den alten Fiies'schen Namen atratum anstatt des Namens pseudonigrescens wiederaufzunehmen, 

 zumal der letztere Name jedenfalls gegen einen anderen vertauscht werden muss.» I enlighet här- 

 med signerar han arten: »Hieracium atratum Fr. in sched.» Ehuru jag ej betviflar, att Elfstrand 

 har rätt i så måtto att de exemplar, hvilka E. Fries i ofvannämnda samling bestämt till H. atratum, 

 tillhöra H. '■''pseudonigrescens (då jag ej har samlingen att tillgå, kan jag emellertid ej bestämdt yttra 

 mig om desamma), så måste jag likväl protestera mot hans åtgörande, att af dylika grunder upp- 

 taga namnet atratum för den ifrågavarande formen. För att ett äldre namn skall kunna upptagas 

 i stället för ett senare gifvet, fordras ju i första hand, att beskrifningen, som åtföljer namnet, skall 

 passa till den form, man dermed vill identifiera. Nu är emellertid den beskrifning, Fries ger på sin 

 H. atratum i Symb. ad Hist. Hieraciorum p. 105, der den första gången publiceras och der det heter: 

 ». ... pedunculis canofloccosis involucrisqu c nigricantibus villosis glandulosoque-pilosis» (märk 

 kursiveringen!) och äfven sedermera i Epicr. generis Hieraciorum, p. 95, der holkarne beskrifvas: 

 ■a.... nigrohirsuta, subglandulosa . . . .», i dessa liksom i andra afseenden så afvikande från H. pseudo- 

 nigrescens Almqu., om hvilken icke kan sägas, att holkarne äro »v i Hos is», utan hvilken äger glan- 

 delhåriga holkar, stundom med blott ett och annat enkelhår, att det ej kan bli fråga om att iden- 

 tifiera dessa båda former. (Jemför för öfrigt de anförda arbetena af Fries!) I andra hand har man 

 att hålla sig till originalexemplar, d. v. s. exemplar, utdelade i exsiccater eller på annat sätt af 

 namngifvaren betecknade såsom exemplar, efter hvilka hans beskrifning uppgjorts, men detta endast 

 i det fall, att exemplaren verkligen stämma med beskrifningen, i annat fall icke. Jemför man nu de 

 exemplar i Herbarium normale X: 8 (i Naturhist. Riksmuseum), hvilka Fries citerar till sin H. atratum, 

 så skall man finna, att de med afseende på sin rikliga hårighet på holkar och skaft öfverenstämma 

 med hans beskrifningar i Symb. och Epicrisis. Att Fries sålunda menat något helt annat med sin 

 H. atratum, såväl då han citerade dessa som då han utdelade exemplaren i Hier. eur. n. 91 under deka 

 namn, än hvad han sedermera bestämt dertill i den ofvannämnda, af Elfstrand omnämnda, af Prof. Th. 

 M. Fries från Finnmarken hemförda samlingen, framgår tydligt nog af de citerade exsiccat-exemplaren, 

 hvilka alla, ehuru tillhörande flera skilda former, likväl till holkarnes beklädnad, bladformen m. m. falla 

 inom ramen af den för H. atratum uppstälda beskrifningen. För öfrigt måste man med urskiljning 

 begagna sig äfven af Fries' exsiccater, liksom af hans senare bestämningar i herbarier. Hans veten- 

 skapliga förtjenst låg framförallt i urskiljandet af de större grupperna inom slägtet, hvilka han i stort 

 sedt med siareblick faststälde för alla tider, men när det med afseende på detta polymorfa slägte 

 gälde specialformerna, förmådde han ofta ej med vår tids noggrannhet urskilja desamma, alldenstund 

 på hans tid ännu saknades tillräckligt material och de ingående naturstudier, som erfordras; och han 

 kom, som naturligt är, härigenom aldrig till full insigt om den rikedom af fixerade former, slägtet 

 hyser. Hans arter äro derföre ej sällan i större eller mindre grad kollektiva och omfatta än fylogene- 

 tiskt samhöriga, än morfologiskt likartade former. Hans bestämningar, isynnerhet hans senare, äro 

 derföre, om man okritiskt använder dem, ofta vilseledande och gifva ännu i dag anledning till 

 meningsskiljaktigheter mellan nutida Hicraciologer, af hvilka den ena åberopar sig på det ena, den 

 andra på det andra så kallade originalexemplaret till förmån för sin tolkning af någon Friesisk art. 

 Att sålunda ensamt på grund af en bestämning på etiketter af en gifven form återupptaga ett namn 

 utan afseende på om originalbeskrifningen stämmer eller ej, är hvarken i och för sig lämpligt 

 eller enligt med vedertaget bruk. H. "pseudonigrescens Almqu. får derföre ej, fastän Fries i sam- 

 lingar bestämt den till H. atratum, bära detta senare namn, utan det måste förbehållas åt den form 

 eller kanske snarare den formgrupp, Fries i Symbole betecknat med detta namn. 



