120 ACTA HORTI BERGIANI. BAND 2. NIO 4. 



elliptiska till äggrunda med ofta tvär bas, tenderande att bli hjertlik, samt 

 kort och bredt tandade, de innersta stora, äggrundt-lancettlika till lancettlika, 

 till tandningen liknande det nedre stjelkbladet, alla af lifligt grön färg, ofta med 

 anstrykning af glaucescens, undertill temligen tydligt glaucescenta, genom svag 

 hårbeklädnad på bladen och framförallt genom fåblomstrig, gles, nästan gaffel- 

 grenad inflorescens, med långa, fina, mycket upprätta och raka grenar och 

 skaft, hvilka äro mer eller mindre tätt stjernludna och klädda af täta, omvex- 

 lande långa och korta, fina glandelhår, men utan beklädnad af enkla hår, samt 

 långt öfverskjuta det ibland korta men vanligen långsträckta akladiet, genom 

 smala, långa, vid basen mer eller mindre rundadt koniska holkar, klädda af 

 kortare och längre, fina, svarta, sällan gulgröna, på de yttre fjällen tättsittande, 

 på de inre glesare glandier, hvilka ofta äro blandade med enstaka, svarta hår, 

 samt stundom svagt stjernludd i de yttres kanter, för öfrigt tätt mikroglandulösa, 

 genom mycket smala, mörkgröna eller (de inre) grönkantade fjäll samt slutligen 

 genom stora, glesa korgar med långa kantblommor och ljust rostbruna, vid 

 torkning brunsvarta stift. Ar mycket konstant och i allmänhet lätt att igen- 

 känna samt synes endast variera på grund af ståndortens inflytande. På öppna 

 fjället och i kanterna af myrar eller på torrare ställen i myrmarker (der den 

 liksom samslägtingarne ofta uppträder) får den mörka, ofta nästan kolsvarta 

 holkar, som än äro ensamt glandelhåriga, än (mest hos kraftigare närda exem- 

 plar) hafva enstaka, bland glandierna inblandade hår. På torra och skyddade, 

 varmare sluttningar bli holkarne grönaktigt gulbruna genom gulgröna glandier 

 och svagare utvecklad mörk färg på holkfjällen, af hvilka de inre bli bredt 

 grönkantade. Hos denna modifikation uppträda ofta hår bland glandierna, men 

 dessa äro då oftast hvitspetsade och äga gulgrön bas. I denna gestalt påminner 

 den ej så litet om analoga modifikationer af H. obnubilum Norrl. och h. *ovali- 

 ceps Norrl., med hvilka den att döma af dessa likheter tydligen är ganska nära 

 beslägtad. Deremot erinrar den i den förstnämda modifikationen, isynnerhet då 

 den har talrikare, mörka hår på holkfjällen, om H. *subcordatum Elfstr., hvilken 

 i vissa afseenden skulle kunna uppfattas som en medelform mellan förhanden- 

 varande form och H. *ovaliceps Norrl. Här bör äfven nämnas att liksom H. 

 obnubilum Norrl. å ena sidan i vissa af sina modifikationer företer starka drag 

 af slägtskap med här beskrifna form, så närmar den sig å andra sidan i en del 

 former i betydlig grad H. *melainon Elfstr. Genom denna senare och H. *sub- 

 nigrescens Fr., äro de nyssnämda formerna mer eller mindre förbundna med 

 de mera typiska formerna af Nigrescentia. 



Anträffad ymnigt under en följd af år på Äreskutan i Jantland (S. Alm- 

 qulst, A. Magnusson, C. F. Sundberg, M. Elfstrand m. fl.), vidare funnen på 

 Ottfjellet (C. J. Johansson), Renfjället (S. Almquist, M. Elfstrand, A. Magnus- 

 son), och vid Storlien (C. F. Sundberg, M. Elfstrand). I Herjcdalen fann jag 

 den på Skarftjället dels i gran- och björkregionen, dels på fastare mark i och 

 vid kanterna af de myrmarker, som ofvan och i björkregionen utbreda sig vid 

 detta fjälls östra sluttningar. Fanns äfven sparsam i skogsmark vid Ljusnedals 

 bruk och vid Funnäsdalsberget. — I Norge är den funnen i Ridalen (S. Alm- 

 quist) och i Stuedalen (enl. M. Elfstrand). 



Som underart af denna torde följande form tills vidare böra föras: 



