128 ACTA HORTI BERGIANI. BAND 2. NIO 4. 



Denna form, hvilken endast torde vara en varietet af föregående och sam- 

 manhängande med dess hårigare former, är likväl genom sina stora och grofva 

 holkar med breda, af grofva glandier och glesa, långa, mörka hår klädda, långt 

 utdragna fjäll, hvilka ofta rätt betydligt öfverskjuta de outslagna blommorna 

 och af hvilka de inre med sina rent och lifligt gröna ryggar och kanter på ett 

 i ögonen fallande sätt atbryta mot de öfrigas mörkt svartgröna färg, af ett så 

 distinkt och afvikande utseende att man vid ytligt påseende vore frestad att 

 anse den för vida mera skild. Till bladens allmänna form och tandning samt 

 holkarnes hårbeklädnad kommer den dock ytterst nära föregåendes håriga for- 

 mer, men kan ej på grund af ofvannämda karaktärer sammanföras med dem. 

 Holkarne äro åtminstone 2 oftast ända till 5 mm. längre än hos föregående 

 samt betydligt gröfre och längre Phallen äga alltid långt utdragna spetsar. 

 Bladen äro vanligen glattare liksom stjelken, och de yttre basalbladen äro jem- 

 förelsevis breda med mera tvär bas. Inflorescensen är mera fåblomstrig med 

 mera upprätta grenar; ofta blir den gaftelgrenad, och akladiet är vanligen längre 

 (25 — 35 mm. långt). Stjelkbladen äga oftast endast vid sjelfva basen 1 — 2, 

 smala, sylspetsade tänder. Blommorna äro af blekare färg och i spetsen glest 

 håriga samt korgen större. 



Anträffad i Jemtland pä Areskutan sparsamt i nedre videregionen (A. 

 Magnusson 1890). 



Hieracium poecilochroum n. sp. 



II. Dahlsteclt, Herb. Hier. Scand., Cent. V, n. 13. 



Caulis 25 — 50 ctm. altus crassiusculus + flexuosus 2 — 3-folius viridis, 

 inferne pilis longis mollibus sparsis — densiusculis et glandulis minutis solitariis 

 obsitus levitcr stellatus, medio sparsim pilosus et sparsim — densiuscule stellatus 

 glandulisque parvis sparsis obsitus, apice densiuscule — dense floccosus glandulis 

 mediocribus sparsis — sat densiusculis pilisque sparsis crassiusculis obtectus, apice 

 densiuscule glandulosus et sat tomentellus. Folia basalia 3 — 5 in rosulam approxi- 

 mata mediocria raro magna sat longe petiolata, exteriora ± elliptica v. obovata 

 basi + ovata — subtruncata obtuse et sat crebre dentata v. subintegra apice 

 rotundato-obtusa, intermedia ovalia v. obovata — obovato-oblonga basi angustata 

 leviter decurrente v. ovata — subtruncata + crebre irregulariter et sat late supra 

 medium dentata basi ipsa ssepe profundius et magis anguste dentata dentibus 

 sa;pe + curvatis obtusa — obtusiuscula, intima + ovato- v. obovato-lanceolata 

 ■ — lanceolata ssepe subrhomboidea sat crebre et magis acute et magis irregula- 

 riter ad basin sa;pe magis profunde dentata in petiolum + longe decurrentia + 

 acuta; caulina infimum + longe petiolatum basali intimo simillimum sed vulgo 

 parvum ssepius magis acutum et saspe supra medium latissimum basi plerumque 

 magis profunde et insequaliter dentatum — subincisum dentibus + curvatis, medium 

 + lanceolatum — rhomboideo-lanceolatum sessile v. subpetiolatum basi scepius 

 profunde et irregulariter inciso-dentatum ceterum ad medium v. paullo supra 

 medium sparsim et acute denticulatum — dentatum supra medium vulgo latissi- 



