22 ACTA HORTI BERGIANI. BAND 2. NIO 6. 



Till den andra kategorien höra de växter, hvilkas sporer, frön eller 

 frukter äro så små, att de — fastän de ej ega någon särskild flygapparat — 

 med lätthet kunna af vinden föras upp i träden. Sådana äro de fem Poly- 

 podiacéema, Equisetum silvaticum L., Luzula spec., Carex digitata L., Gra- 

 minéema med undantag af Secale cereale L., (se sidan 23V Urtica dioica L. 

 och U. urens L., Rumex acetosa L. och R. acetosella L., Polygonum convolvolus 

 L., Atriplex Jiastata L. och A. patula L., Stcllaria media (L.) Cyr. -), Cerastium 

 vulgatum L., Arenaria trinervia L., Ranunculus acris L., Capsella bnrsa pastoris 

 (L.) Med., Danats carota L., Geum urbanum L., Myosotis arvensis (L.) All., 

 de tre Lamiui/t-artema, Galeopsis tetraliit L. 3 ), Campamda rotundifolia L., 

 Galium verum L och G. aparinc L. samt Artemisia vulgaris L. och Lamp- 

 sana communis L. 4 ). 



Den tredje kategorien omfattar sådana växter, hvilkas frukter eller 

 frön med hjelp af en särskild flygapparat af vinden föras upp i träden 5 ). Hit 

 höra följande arter: Picea excclsa (Lam.) Lk., Betula alba L., Ulmus montana 

 With., Tilia vulgaris Hayn., Acer platanoides L., hpilobium montanum L. 



') De begge Atriplex-axltms. skulle- med någon rätt kunna inordnas i 3:dje kategorien på 

 grund af de båda, temligen stora skärmblad, som hos honblommorna (ej hos de tvåkönade blom- 

 morna) omsluta den mogna frukten och som skulle kunna anses bilda ett slags flygapparat, om 

 än af enklaste slag. — Äfven Carex digiiata L. skulle kunna föras dit på grund af sitt nötfrukten 

 omslutande »fruktgömme». 



'-') Stéllaria media (L.) Cvr. sprides sannolikt äfven af foglar, på det sätt att dessa föra med 

 sig afbitna, temligen stora delar af växten upp i träden, hvarvid ett eller annat frö faller ut, då 

 fogeln styckar sönder växten för att förtära den. 



°) Beträffande Galeopsis tetrahit L. hvser jag någon tvekan, huruvida den med full rätt har 

 sin plats uti i fråga varande kategori. Visserligen äro dess förökningsorgan, delfrukterna, ej 

 större än att de af en något starkare vind böra kunna föras upp i trädkronorna. Men å andra 

 sidan äro de dock relativt temligen stora och tunga. Då nu Galeopsis lelrahil L. hör till de 

 allra allmännast förekommande epifvterna, har jag undrat, om den ej förflyttas till sina upphöjda 

 växtplatser äfven på något annat sätt än det nu antydda, — Då inflorescenserna vid fruktmog- 

 naden genom inträdande intorkning blifva rätt lätta och på samma gång erbjuda ett särdeles 

 godt vindfång genom de qvarsittande stora blomfodren, skulle man kunna komma på den före- 

 ställningen, att delfrukterna kunde spridas med af vinden bortförda hela inflorescenser. Men att 

 så ej är förhållandet synes mig framgå dels deraf, att de mogna delfrukterna, redan om växten 

 sättes i en blott temligen sakta rörelse (vaggning), falla ut ur blomfodren, och dels deraf att 

 inflorescenserna ej pläga skilja sig från växten i öfrigt, utan ofta sitta qvar långt fram på hösten. 

 Möjligt är, att den så allmänna, epifytiska förekomsten af Galeopsis tetrahit L. väsentligen beror 

 derpå, att denna växt ställer ovanligt små anspråk på sin växtplats. Den kan åtnöja sig rent af 

 med ett minimum af jord och fuktighet. På de stora högar af krossad granit, »makadam;., som 

 finnas upplagda på flere ställen i Stockholms utkanter, är Galeopsis tetraliit L. — jemte Seneeio 

 viseosus L. — den första växt, som infinner sig. Den trifves förträffligt uppe på dessa stenhögar, 

 der man knappast kan upptäcka ett spår af matjord. Antagligt svnes derföre vara, att en större 

 procent af de frön utaf Galeopsis tetrahit L., som på det ena sättet eller det andra komma upp i 

 trädkronorna, gro och utveckla fullfärdiga plantor, än utaf de flesta andra fanerogama växter. 



4 ) Af här näjnnda arter hafva Daucus carota L., Geum urbanum L., Myosotis arvensis (L.) All. 

 och Galium apariue L. frukter, som äro utrustade med särskilda vidhäftningsorgan, för att spridas 

 äfven genom djur. 



~°) Genom här gifna definition erhåller tredje kategorien en större omfattning än den som 

 den eger hos Schimper. Detsamma gäller äfven — ehuru i mindre grad — om den 2:dra 

 kategorien. 



