1 6 ACTA HORTI BERGIANI. BAND 2. NIO J. 



11. Penséerna i föräclladt tillstånd under 19:de seklet. 



De penséer, som prydde i6:de, ij-.de och i8:de århundradenas trädgårdar 

 skiljde sig icke frän de vackrare vilda formerna af Viola tricolor L. 1 ). Först 

 i vårt århundrade har pensé- blom man under menniskans hand antagit den stor- 

 lek, formskönhet, färgrikedom och färgprakt, som vi nu hos henne beundra. 

 Huru härvid tillgått, skola vi i det följande söka klargöra. 



Till en början må nämnas, att en skildring af pensé-förädlingens förlopp 

 till är 1844 finnes uti en liten af handling af fransmannen Ragonot-Godefroy, 

 som bär titeln »La pensée, la violette, lauricule 011 oreille d'ours, la primevére: 

 histoire et eulture. Paris 1844.» Dess väsentliga innehåll är följande. Äran 

 af att först hafva på allvar sysselsatt sig med penseens odling tillkommer lady 

 Mary Bennet 2 ), dotter till grefve Tankervill på Walton vid Thames. Från år 

 1810 samlade hon i Waltons trädgård alla de sorter (af Viola tricolor L.), hon 

 kunde komma öfver. Hvarje år ökade hon med hjelp af frösådd sin samling, 

 som härigenom mångdubblades i rikedom och skönhet. Trädgårdsmästaren på 

 stället, Richard, intagen af förvåning och beundran öfver de sköna alster som 

 vunnits, skänkte en del af dem till mr Lee ;5 ), som, förundrad öfver hvad han 

 såg, fortsatte odlingen med all ifver. Äfven andra följde snart ett exempel 

 som lofvade sä mycket. Bland dessa må särskildt nämnas lady Ledelay, som 

 sökte samla så många storblommiga varieteter af penseen som möjligt. Genom 

 upprepad frösådd lyckades hon utveckla penseblomman ej blott i afseende på 

 storlek utan äfven i afseende på färgskönhet. Penséen blef nu på många håll 

 en favoritblomma. Framstående amatörer såväl som talentfulla trädgårdsodlare 

 af facket, egnade henne sina bästa omsorger och vunno ständigt nya fram- 

 gångar. Hvarje ny pensé alstrade en ny amatör och hvarje amatör hade sin 

 särskilda favorit- pensé. De talrika engelska hortikultör-sällskapen utsatte pris för 

 de vackraste pensé-blommorna, och penseen blef på detta sätt snart mode- 

 blomma i England. Hvarje lord, hvarje egendomsegare ville hafva sin särskilda 

 pensé-samling; och trädgårdsodlarne, som blefvo väl betalda för sin möda, gjorde 

 allt för att hålla allmänhetens intresse vid lif, genom att ständigt uppamma 

 nya pensé-sorter. — I Frankrike vaknade intresset för de förädlade penséerna 

 först på 1830-talet. Lémon och Boursault (1835) voro de första, som der 

 egnade sig åt penseens odling. Hos den senare, uti den vackra trädgården 

 vid Rue Blanche i Paris, lärde Ragonot-Godefroy känna växten och fattade 

 genast det lifligaste intresse för densamma. Han skrifver härom följande: »Jag 

 förutså" alla de framsteg den ännu hade att göra, hela den utveckling, till 



J ) Att äfven former af Viola Inka Huds. — fastän i sällsynta fall — redan från 1500- och 

 1600-talen förekommo odlade i Tyskland, England, Polen och Holland har ofvan omnämnts. 



2 ) Enligt >.The Encyclopedia Britannica» c):th edition, vol. 24, Edinburgh 1888, är rätta 

 namnet Bennet, ej Tennet, såsom det heter hos Ragonot-Godefroy. 



5 ) Otvifvelaktigt menas här den bekante hortikultören James Lee j:r i Hammersmith vid Lon- 

 don. I Charles Darwin's »The variation of animals and plants under domesticationi), namnes 

 en lady MoNKE, såsom den der skall hafva tillsammans med mr Lee energiskt egnat sig åt pensé- 

 odling omkring år 181 2. 



