V. B. WITTROCK, DK ODLADE PENSÉERNAS HISTORIA. 1 9 



införts: hvitt, gult och blått i talrika skiftningar tycktes vara de enda färger, 

 som penséen var i stånd att framvisa, till dess jag för omkring fyra år sedan 

 [1837] i min fröplantbädd upptäckte en mörkt bronsfärgad blomma, som jag 

 genast tog hand om och döpte till Flamium. Från denna härstamma Tartan, 

 Vivid samt King of Beauties, hvilken just i vår [1841] har blommat och af- 

 gjordt är den förnämsta blomma af sitt slag, som någonsin underkastats all- 

 mänhetens bedömande. » 



Genom Ragonot-Godefroy's berättelse veta vi, att från år 1810 — på 

 lady Bennets initiativ — odling af Viola tricolor L. försiggick i stor skala på 

 Walton i närheten af London. Af Thomson's här ofvan citerade meddelande 

 framgår, att detsamma egde rum från år 18 13 eller 1S14 på ett annat ställe 

 i Londons grannskap, nämligen lord Gambier's landtgård Iver 1 ). Den Viola- 

 form, som på detta senare ställe kom att tjenstgöra som utgångspunkt för od- 

 lingsförsöken, synes hafva varit, ej den äkta Viola tricolor utan V. (tricolor p) 

 arveiisis Murr. Uttrycket »the common yellow and white heartsease» gifver 

 detta vid handen -'). Den »blåa» viol, som Thomson säger sig hafva erhållit 

 från Brown i Slough, torde efter all sannolikhet hafva varit den blå- (eller rättare 

 violett-) blommiga hufvudformen af Viola tricolor. Hvad åter beträffar den 

 »mörkare sort, som sades hafva blifvit införd från Ryssland» och som jemte 

 den blå bidrog till att »underbart förbättra» Viola-stammen på Iver, torde 

 denna hafva varit den just vid ifrågavarande tidpunkt till England nyinförda V. 

 altaica Pall., Ker. Om denna, som beskrifves och af bildas uti S. Edwards, 

 »The Botanical Register», vol. 1, sid. och tafl. 54, år 1815, heter det (1. c), 

 att det var bekant, att den inkommit från Ryssland. 



Att äfven den i Storbrittanien mångenstädes ej sällsynta, jämförelsevis stor- 

 blommiga Viola lutea Huds. spelat en rol vid pensé-förädlingen redan vid denna 

 tid, framgår af ett uttalande af den bekante trädgårdsodlaren och botanisten 

 sir William Herbert. Uti en afhandling »On the Production of Hybrid Vege- 

 tables», meddelad Hortikultör-sällskapet i London år 1819 3 ), berättar han, att 

 de stora penséer (»Hearts-ease»), som under namn af Viola grandiflora plägade 

 säljas på Covent Garden torget i London, tillhörde den i Yorkshire och Durham 

 vildt växande V. lutea Huds.; och han framhåller, att V. lutea ej alltid har 

 blommorna rent gula utan understundom 4 ) mörkt purpurfärgade och under- 

 stundom delvis purpurfärgade och delvis gula (i hvilket sistnämnda fall den 

 plägade benämnas V. amoena). Han meddelar äfven, att han sjelf af frö, sam- 

 ladt vid Moor-rig från mörkt purpurfärgad Viola lutea, vid odling en gång er- 

 hållit en varietet med smutsigt purpur- och gulfärgade blommor. Mycket sanno- 

 likt synes vara, att de »storblommiga pensé-varieteter» som lady Ledelay be- 



') Walton och Iver ligga båda blott ett par (svenska) mil från London, det förra sydvest 

 och det senare vester ut. 



2 ) En hvit- och gulblommig form af äkta Viola tricolor finnes nog också, men denna är all- 

 deles ej »allmän»; jfr V. B. Wittrock, Viola-studier. I (Acta horti Bergiani. Bd. II, N:o 1). 



3 ) Tryckt i »Transactions ol the Horticultural Society of London», vol. 4. London 1822. 

 Sid. 15 och följande. 



4 ) T. ex. vid Moor-rig i Durham. 



