v. b. Wittrock, de odlade penséernas historia. 45 



Till penséernas historia i Tyskland uti vårt århundrade må några bidrag 

 här meddelas. 



Uti »Allgemeines Teutsches Garten-Magasin, 5:ter Jahrg.», Weimar 1808, 

 omnämnes en mörkviolett Viola tricolor, som odlad i kruka gör en »fremd- 

 artigen Effect» 1 ). 



Af 1820-talets handböcker uti blomsterodling finner man, att jemte Viola 

 tricolor L. odlades såsom prydnadsväxt äfven den schweiziska, välluktande V. 

 lutea Huds. v. grandiflora L., Vill, och att denna uppträdde ej blott med gula, 

 utan äfven med »brokigt färgade» blommor 2 ). 



Vid slutet af 1820-talet omtalas äfven V. altaica Pall. såsom prydnadsväxt. 

 Uti J. F. W. Bosse's »Vollständisches Handbuch der Blumengärtnerei», 2 del., 

 1829, omnämnes, att arten kunde erhållas hos trädgårdsodlare i Hamburg till 

 ett pris af 12 Schilling exemplaret. Ett decennium senare omtalar P. F. Bou- 

 ché 3 ), att V. altaica nyttjades »till befruktning af V. tricolor, för att åstad- 

 komma större blommor hos denna.» 



Under loppet af 1830 talet öfverfördes de förädlade, engelska penseerna 

 till Tyskland. Uti trädgårdsodlaren H. Bockmann's i Hamburg växtkatalog 

 för år 1 84 1 utbjödos 134 engelska pensé-vaiieteter till salu 4 ). De ofvan om- 

 talade konventionella engelska skönhetsreglerna för penséen blefvo äfven im- 

 porterade. I 1840- och 1850-talens tyska trädgårdstidskrifter finner man dem 

 återgifna flerstädes, dels med oförändrad lydelse Ä ) och dels med förändringar, 

 gående väsentligen ut på större frihet i afseende på blommans färgteckning u ). 



Bland framstående tyska pensé-odlare under 1850-talet må nämnas Moschko- 

 witz cv Siegling i Erfurt samt J. J. Gotthold & Co i Arnstadt. Bilder af 

 penséer från den förres kulturer finnas uti »W. Neubert, Deutsches Magazin 

 für Garten- und Blumenkunde» årgångarne 1852 och 1858. Af penseerna från 

 1852 återgifves å följande sida en, som genom sin färgfördelning — violett hos de 

 begge öfre bladen, hvitaktigt hos de mellersta och gult hos det nedre — på- 

 minner så starkt om typisk Viola tricolor L., att man väl ej kan draga i tvifvels- 

 mål hennes härstamning från denna art. Bland de öfriga, år 1852 af bildade, ut- 

 märka sig trenne genom en rätt ovanlig färgteckning, nämligen genom att hafva 

 de två öfre bladen af ljusare färg än de tre nedre. 



') Schulze, Saamenverzeichniss für Blumenfreunde, nebst Anweisung zur Behandlung der 

 Saamen und der daraus erzogenen Pflanzen; 1. c, sid. 45. 



2 ) J. E. von Reider. Die Geheimnisse der Blumisterei. 3:te Aufl. Nürnberg und Leipzig 

 1827. Del I, sid. 733. 



3 ) Die Blumenzucht in ihrem ganzen Umfange. Von P. F. BoUCHÉ. 3:ter Theil. Berlin 1838. 

 Sid. 552. 



4 ; Hela sortimentet, med varieteterna namngifna, lninde erhållas för det billiga priset af 25 

 Mark. Ett enskildt exemplar hostade 4 Schill. (J. F. W. Bosse. Vollständiges Handbuch der 

 Blumengärtnerei. 3 Theil. 2:te Aufl. Hannover 1842. Sid. 582.) 



6 ) Så uti F. OTTO und A. DIETRICH. Allgemeine Gartenzeitung. Ii:ter Jahrg. Berlin 1843. 

 Sid. 62. 



6 ) Så uti F. C. HEINEMANN, Beiträge zur Cultur der Viola tricolor maxima (E. Otto. Ham- 

 burger Garten- und Blumenzeitung. Il:ter Jahrg. 1855. Sid. 34/)' 



