52 ACTA HORTI BERGIANI. BAND 2. N:0 J. 



af nämnde grupp genom odling uti fet och i öfrigt passande jord, genom 

 lagom vattning, genom gallring och rensning m. m. försatts under synner- 

 ligen gynsamma näringsförhållanden, h varigenom betydligt mera storblommiga 

 former erhållits. 2:0 har ett noggrannt urval af de mest skönblommiga bland 

 de många former, som sjelfmant erbjuda sig vid hvarje odling medelst frö- 

 sådd i större skala af i fråga varande Viola-arter, år efter år egt rum; och 

 då urvalet ofta försiggått metodiskt i samma riktning under längre tid, hafva 

 härvid understundom erhållits racer, som kunnat fortplantas oförändrade ej 

 blott medelst sticklingar, utan till sist äfven genom frösådd. 3:0 har en 

 planmässig korsning af utvalda Viola-former företagits och derefter bland den 

 erhållna afkomman ett metodiskt urval egt rum på samma sätt och med lik- 

 nande resultat som i föregående fall. 



De förädlade penséernas ursprungliga hemland är England. Från och med 

 2:dra decenniet af vårt sekel omhändertogos der växande Viola tricolor- och V. 

 ////«/-former af intresserade och intelligenta trädgårdsodlare. Dessa använde till 

 en början blott de två första af de här ofvan omnämnda fötfaringssätten — och 

 dessa förfaringssätt hafva äfven sedermera allt framgent varit de allmännast 

 nyttjade — ; men det dröjde ej länge, innan äfven det 3:dje förfaringssättet, 

 planmässig korsning mellan olika arter och former, började komma i bruk. 

 Att ej blott Viola tricolor L. och V. lutea Huds. utan äfven den från Ryss- 

 land införda /*. altaica Pall., Ker 1 ) härvid spelat en rol, kan antagas som 

 säkert. Synnerligen stor torde denna rol dock ej hafva varit, ty af de för 

 V. altaica utmärkande egenskaperna ega penséerna knappast något annat- än 

 storblommigheten och den korta sporren -); och dessa egenskaper kunna pen- 

 séerna lika väl hafva ärft från Viola lutea's storblommiga former. Härtill kommer 

 att V. altaica, efter allt att döma, ständigt varit ■ — hvad den ännu är — en 

 mycket sällsynt trädgårdsväxt, som kunnat stå blott mycket få pensé-odlare till buds. 



Mot midten af 1860-talet började engelsmän och skottar att använda äfven 

 den pyreneiska Viola cornuta L. till hybridisering med penséer, och på detta sätt 

 har uppstått en stor del af nutidens s. k. tufviga, välluktande penséer. En 

 annan del af dessa tufviga penséer har ett annat ursprung, nämligen från den 

 gamla pensé-moderviolen V. lutea Huds., som i senare tider ånyo börjat an- 

 vändas i synnerhet af skottarne vid hybridiseringsexperiment på pensé-gebitet. 

 I mycket sällsynta fall synas äfven ett par andra Viola-arter hafva kommit till 

 användning vid pensé-förädlingen, nämligen den alpina Viola calcarala L. och 

 en art, som af pensé-förädlarne Dicksons & C:o (i Edinburgh) omtalas under 

 namn af Viola strida '■'>). Denna sistnämnda har blifvit stammoder till den egen- 

 domliga, långsporriga » Ariel »-racen. 



*) Denna arts hemland är, såsom namnet antyder. Altaiska Sibirien, men derjemte växer den 

 äfven i Baikalska Sibirien samt i fjälltrakterna uti Turkestan, Armenien, Kaukasus-länderna och 

 Krim (här kallad V. oreades M. v. Bieb.) 



-) Karakteristiska för Viola altaica Pall., Ker äro för öfrigt följande egenskaper: en krypande, 

 kraftigt perenn, tätt bladbeklädd stam, som blott med toppen riktar sig uppåt; nästan fullständigt 

 glatta blad- och stamdelar samt tandade foderblad. 



3 ) Om denna se ofvan sid. 40. 



