v. B. WITTKOCK, l!i:i((;i.\\SKA STlFTliLSHNS IIISTOKIA. 7 



gren biet" 13. med åren alltmera kiir. Bhrgh ståndpunkt som hortikultör ligger 

 klar framför oss uti det »Tal om Frukt-Trägårdar och deras främjande i vårt 

 Rike» som han höll inför Vetenskaps- Akademien vid presidiets nedläggande 

 d. 9 Febr. 1780. Detta tal, som i sjelfva verket utgör en hel liten lärobok i 

 fruktträdgårdars anläggning och skötsel (116 sid. 8:0), bär vittne derom att 

 Bekgius genom talrika egna försök förskaftat sig en synnerligen rik erfarenhet, 

 som han med klarsynt uppfattning vetat vederbörligen sofra och tillgodogöra 

 sig, den svenska hortikulturen till ej ringa fromma. Hvad som för oss eger ett 

 alldeles särskildt intresse är den beskrifning Bergius lem nar på sättet för an- 

 läggningen dels af sjelfva fruktträdgården (sid. 27 — 29) och dels af dithörande 

 trädskola (sid. 68—69). ^i ^^ '^^^ ^^''^ känna, huru Bergius .sjelf gått till väga 

 vid anläggningen af sin egen trädgärd, »den gamla Bergianska» vid Karlbcrgs- 

 alléen, hvilken sedermera egde bestånd i väsentligen oförändrad form ända till 

 år 1886. Det må tillåtas mig att anföra denna Bergii beskrifning ordagrant, 

 helst som den tillika lemnar ett godt prof på Bergii genom sin klarhet och 

 lättfattlighet behagliga skrifsätt 1). Beskrifningen lyder: 



yMan väljer gerna til Frukt-trägård en något högländt plats, bestående 

 hälst af en sandblandad jordmån, som äger tillräcklig djuplek, och hvarken är 

 stenbunden, eller har någon gäsjord, icke heller botten-syra, börandes den ligga 

 mot söder, på det solen vederbörligen må få verka. Där måste vara ymnig 

 tilgäng til vatten, och det på flera ställen, alt som Trägårdens vidd fordrar, 

 häldre friskt och rinnande, än ruttet och stillastående, eller som innehåller någon 

 mineral-syra. Den må för ingen del hafva granskap af något sumpigt moras, 

 tjock skog eller andra frost-nästen, som ofta gifva ifrån sig en kall dimma, ocli 

 qvarhålla kölden långt in pä våren. Den bör dock ej ligga för flackt och 

 öpen för alla väder, utan förses med god skygd för Nordan-vädret, varandes 

 godt, at den ytterst å alla sidor omgifves af en reslig häck, utaf Poppel-pil, 

 Lind, Alm eller annat trädslag, som kan tjena til at bryta stormarna, hvilka 

 annars pläga nedblåsa Frukten och slita af grenarna. En höjd, som ligger 

 ofvanför Trägärden, kan göra ondt, med det vatten, som immerfort, särdeles 

 vårtiden, derifrån nedflyter, och som kan förorsaka syra, derföre måste detta 

 vatten medelst djupt dike afledas. Äfvensä blifver nödigt, om någon del af 

 tomten kommer att vara sidländ, at den samma genomskäres med diken, hvilka 

 ej behöfva at stå helt öpna, utan kunna igenläggas, antingen med stentrummor, 

 eller med grof klapur i bottnen och grus ofvanpå, dock med trummor i myn- 

 ningarna, dit vattnet må inflyta och ej flöda öfver. All den brukbara Trägårds- 

 platsen indelar man i vissa qvarter, med sina ordenteliga gångar imellan, af 

 hvilka gångar man gräfver upp all gräsvallen, för att afhålla Mullvadar, och 

 fyller i stället med grus eller obrunnen garfvare-bark; men torfven kastar man 

 på kanterna af qvarteren, och tilreder deraf Rabatter, som komma at omgifva 

 qvarteren likasom breda uphögda lister. Det är pä dessa rabatter som Frukt- 

 träd komma at ställas, då man gerna så passar, at de högväxtare trän få 10 

 ä 12 alnars afstånd ifrån hvarandra, och derimellan sättas lågvä.xta träd eller 



') För att sä fLillständigt som möjligt bibehålla den språkdrägt Bergius användt, åter- 

 gifvas äfveu hans stafsätt och interpunktering med noggranhet. 



