12 ACTA HOKTI EliRGIANI. BAND I. N:0 I. 



stämmer.» Ordets betydelse fattar han för öfrigt sä vidsträckt, att exempelvis 

 alla våra vilda bärsorter, från åkerbär och smultron till tranbär och lingon, 

 finnas särskildt behandlade. Talet utkom från trycket först efter hans död, 

 förra delen, om läckerheter hemtade från växtriket, 1785, och senare delen 

 (redigerad af Samuel Ödman), om läckerheter hemtade från djurriket samt om 

 läckra drycker, år 1787. Båda delarne tillsammans bilda en volym pä i det 

 närmaste 600 sidor. I sin helhet vittnar talet om en boksynthet, särskildt på 

 resebeskrifningarnes område, som är rent af häpnadsväckande. Det tillvann sig 

 också äfven utom Sverige stor uppmärksamhet. Ar 1792 öfversattes det till 

 tyska, och öfversättarne voro inga mindre än två af den tidens mest framstå- 

 ende naturforskare, nemligen JoH. Reinh. Forster och Curt Sprengel. ') 



Bengt Bergius hade aldrig åtnjutit någon stark helsa. Det stillasittande 

 lefnadssätt, som arten af hans verksamhet (i förening med en medfödd, brin- 

 nande arbetsifver) medförde, kunde ej i längden verka fördelaktigt. Mer än 

 en gång hade han genomgått allvarsam sjukdom, alltid på det omsorgsfullaste 

 vårdad af sin broder professorn; men till sist bröts hans motståndskraft af en 

 för tredje gången återkommande svår sjukdom, och han lemnade det jordiska 

 d. 28 Okt. 1784, vid 61 ärs älder. Före sin bortgång hade han genom testa- 

 mente förfogat öfver sin egendom till förmån för yngste brodern, professor 

 Bergius ■ — • och sålunda medelbart till fördel för Bergianska stiftelsen. Ett enda 

 undantag hade blifvit gjordt och detta gällde den stora samling afskrifter af 

 otryckta handlingar och bref (20 volymer), som Bengt Bergius under tidernas 

 lopp saramanbragt. Om denna hade han bestämt, att den skulle blifva en 

 Kongl. Vetenskaps-Akademiens tillhörighet. 



Genom Bergianska testamentets bestämmelser uti parag. 8 hade K. Veten- 

 .skaps-Akademien erhållit i uppdrag att efter professor Bergii fränfälle — hvil- 

 ket såsom vi veta timade den 10 juli 1790 — taga vård om det efterlemnade 

 boet. Detta uppdrag blef det dock ej Akademien möjligt att genast verkställa, 

 alldenstund Bergii slägtingar vägrade att lemna ifrän sig egendomen. Först 

 efter ett af Svea Hofrätt d. 23 Febr. 1791 erhållet utslag, som bekräftade 

 Akademiens rätt, kunde Akademien sätta sig i besittning af det donerade. 

 Detta skedde i mars månad 1791. 



Såsom redan förut blifvit nämndt blef Vetenskaps-Akademien genom pro- 

 fessor Bergii donation egare af malmgårdarne n:o no och in vid Karlbergs- 

 alléen, af hans efterlemnade bibliotek och »herbarium vivum» samt af ett kapi 

 tal i reda penningar. Det torde här vara pä sin plats att något närmare redo- 

 göra för hvar och en af dessa donationens hufvudbeståndsdelar. 



Den penningesumma som professor Bergius donerade till Bergianska stif- 

 telsen utgjorde »iOO,ooo:de daler kopparmynt eller 5,555 riksdaler 26 schillin- 

 gar och 8 runstycken». Räntan af denna summa kom dock ej Stiftelsen ge- 

 nast till godo, ty hälften af den samma skulle enligt testamentet årligen ut- 

 betalas till en Bergii trotjenarinna, så länge hon var i lifvet. ~) 



') Uti J. E. Wikströms iConspectus Hueraturx hotanic« in Suecia» heter det härom: 

 i.Vix aliiis hber suecanus tam illustres habuit translatores quam hic.» 



2) Denna trotjenarinna, hvars namn var Greta Nyberg och som »med utmärkt trohet, 

 kunskap och idoghet» förestått bröderna Bergii hushåll allt ifrån den tid de satte gemensamt 



