v. B. WITTROCK, BKUGIANSKA STII-TKLSENS HISTORIA. IJ 



akademiens räkning. Nämnas må att de talrika bokstafsbeteckningar, som finnas 

 på originalkartan, på kopian till stor del äro utelcmnade, såsom för oss af intet 

 intresse. Afven rubriken är förenklad.] 



Innan vi gä att lemna en beskrifning på sjelfva trädgården, må med några 

 ord omtalas de åbyggnader, som vid professor Bkrgii frånfälle funnos å egen- 

 domen. Manbyggnaden, som bebotts af bröderna Bergius ända från år 1759 

 och som var belägen i egendomens nordöstra hörn (pä kartan betecknad med 

 c), utgjordes af en gammaldags stenbyggnad med brutet tak. Den egde två 

 våningar samt gafvelrum på vinden. Bottenvåningen, som var temligen låg, 

 innehöll tre rum, kök och kökskammare. Våningen en trappa upp utgjordes 

 af fyra höga och ljusa rum, deribland ett, temligen stort, den s. k. salongen. 

 Vindsrummen voro tvä på hvardera gafveln, små och låga. Uti våningen en 

 trappa upp förvarades biblioteket och herbariet. Salongen och delvis äfven det 

 angränsande »förmaket» fingo, enhgt testamentets föreskrift, behålla de möbler 

 som under Bergii tid tillhört dessa rum '.) 



Utom manbyggnaden funnos å egendomen ej mindre än fem andra bo- 

 ningshus, alla dock mycket små; å kartan äro de betecknade med bokstäfverna 

 /, /, q, r och f. Derjemte funnos nödiga uthus, inberäknadt stall och fähus. 

 Den största byggnaden på egendomen var en i sydligaste delen belägen to- 

 bakslada fxj, som blifvit uppförd 1760 af »tobaksmanufakturisten» A. Kiempe, 

 som då var egare af den vestra malmgården. 



Bergieluncl egde en för en trädgårdsanläggning särdeles gynsam natur- 

 beskaftenhet. Den allra största delen af dess område hade en lagom lutning 

 mot söder; jordmånen utgjordes närmast Karlbergsalléen af sandblandad och 

 längre ned af lerblandad svartmylla; och ett godt vindskydd på norra sidan 

 lemnades dels af de på andra sidan Karlbergsalléen liggande kullarna och dels 

 äfven af alléens träd. Tillräcklig vattentillgäng fans uti egendomens fem brun- 

 nar fzvj och temligen stora damm fsj. Af allt detta framgår, att professor 

 Bergius vid val af plats för sin trädgård på ett lyckligt sätt bragt i tillämp- 

 ning de grundsatser, som han uttalat i sitt ofvan citerade »Tal om Fruktträd- 

 gårdar» (jfr. sid. 7). Genom i allmänhet raka gångar var trädgärden indelad i 

 en talrik mängd qvarter af en rektangulär eller nästan rektangulär form. Un- 

 dantag gjorde blott ett par af de längst i söder belägna. Nästan alla dessa 

 qvarter voro kantade af rabatter, på hvilka funnos planterade en stor mängd 

 äple-, päron-, plommon- och körsbärsträd. Ar 1791 funnos i trädgården ej 



') Detta möblemang, som utgör ett godt prof på utrustningen i ett välbergadt svenskt hem 

 under 1700-talets senare hälft, finnes ännu i välbehållet skick på det nj-a Bergielund. I samma 

 rum som detta möblemang förvaras äfven tre Bergianska familjeporträtt, nemligen, utom det förut 

 omtalade af professor Bergius äfven ett af bankokommissarien Bergius och ett af bröderna 

 Bergii fader, häradshöfding Bergius. Ännu åtta andra, till Stiftelsen hörande porträtt finnas i 

 samma rum. Dessa föreställa de förnämsta medleramarne af det under förra hälften af 1750- 

 talet verksamma vittra ordenssällskapet >;Tankebyggarne». De här afbildade medlemmarne äro 

 skaldinnan Hedvig Charlotta Nordenflycht (sällskapets litterära medelpunkt), grefvarne G. 

 F. Creutz och G. F. Gyllenborg, friherrarne A. G. Leijonhufvud (två porträtt) och A. Reuter- 

 noLM, kongl. sekreteraren J. I, Torpadius och ekonomiintendenten J. Fischerström. Af denne 

 sistnämnde hade bankokommissarien Bergius — enligt hvad ett i Vetenskapsakademiens arkiv 

 befintligt qvittens upplvser — genom köp förvärfvat ifrågavarande porträttsamling år 1767. 



