l6 ACTA HORTt BERGIANI. BAND I. N:0 I. 



mindre än 425 äpleträd, 282 plommonträd (jemte en »plommonskog»), 152 körs- 

 bärsträd och 33 päronträd. >) Emellan fruktträden voro planterade krusbärs- 

 och vinbärsbuskar, -') dels i häckar och dels i fristående exemplar. Af pryd- 

 nadsträd synes Bergius mest hafva värderat oxel, af detta trädslag funnos nem- 

 ligen ej färre än 64 exemplar. Föröfrigt funnos uti trädgården, dels i närheten 

 af byggnaderna och dels på de qvarter, som å kartan äro betecknade med O 

 och I\ alm, ask, björk, '^) lind, lönn och svartpoppel. Framme på gården vid 

 manbyggnaden stodo fem sibiriska ärtträd (Caragana arborescens L./ Skydds- 

 häcken vid östra gränsen utgjordes af svartpoppel. Andra häckar bildades af 

 hägg och syren. Fruktträdskolorna voro förlagda till de bäst skyddade qvar- 

 teren, nemligen de som pä kartan äro betecknade med A och Ö. Drifbänkarne 

 lågo midt framför den vestra gårdens boningshus. Afven ett »drifhus med för- 

 stuga» (å kartan betecknadt med i') fanns i samma trakt. För blomsterodling 

 hade Bergius ej synnerligt intresse. En liten »blomsterritning» (1) fanns dock 

 strax vester om manbyggnaden. På qvarteren i trädgärden odlades innanför 

 de fruktträdsklädda rabatterna allehanda slags köksväxter, bland andra äfven 

 smultron. Rhabarber (R/ieiiui palmatuui h.J odlades för rotens skull, såsom 

 medicinalväxt. *) Äfven tobaksodling förekom, åtminstone tidtals. Swartz be- 

 rättar, att Bergius »genom ett eget beredande af inländske tobaksblader bevisade 

 möjligheten af att ge dem mycken Hkhet med de virginske». — Det lilla om- 

 råde som på kartan är betecknadt med ?i benämndes parterre och utgjordes 

 af en af gråsten till ett par fots höjd uppmurad plats med jemn, sannolikt 

 sandad yta ofvanpå. 



Sådan var den trädgård professor Bergius skapat och som af sin samtid 

 hade vitsord för att vara den förnämsta fruktträdgården i mellersta Sverige. 

 Hvad som mot densamma från praktisk synpunkt med skäl kunde anmärkas 

 var, att afdikningen var allt för ofullständig; detta sannolikt stående i samman- 

 hang dermed, att grannarne pä vestra sidan, som hade att mottaga det öfver- 

 flödiga vattnet, ej höUo nog djupt afloppsdike. Härpå berodde tvifvelsutan också 



') Enligt Stockholms stads Justitio^-Collegii och FörmvndLirelcammares Deputerades Bcsigt. 

 nings Protocoll af d. 16 Apr. 1791. 



^) Af krusbär och vinbär beredde Bergius viner, som vefter en viss upphunnen .ålder 

 vunnit kännares bifall». Swartz' »Åminnelsetal» sid. 14. 



") En af dessa af Bergius planterade björkar, som hade sin plats på den ä kartan med 

 O betecknade kullen i sydost, utvecklade sig med tiden till ett ovanligt ståtligt träd. Pä 1880- 

 talet var denna björk helt säkert den vackraste i sitt slag i Stockholm, en hängbjörk pä omkring 

 22 meters höjd. Den fäldes är 1885 (en ny gata, Odengatan, skulle nemligen då dragas fram 

 här) och visade dä, ,V meter öfver marken, 118 (eller 119) årsringar, med en största stamdiameter 

 af 72 centimeter. Den bör sålunda hafva varit ett af de första träd som Bergius planterade i 

 sin år 1759 inköpta malmgård. På samma ställe och af samma anledning som denna björk fäll- 

 des äfven en präktig alm. Den visade 108 ärsringar med en stamdiameter af 60 cmr. Bland 

 vackra yngre träd, som vid samma tillfälle fingo bita i gräset, befunno sig en Carpiniis Betidm L. 

 med 63 ärsringar och 38 cmrs stamdiameter samt en Ulmm effusa Willd. med 50 årsringar och 

 50 cmrs(!) stamdiameter. 



■•) Bergius ifrade mvcket för odling af medicinalväxter i Sverige. Han lyckades äfven 

 förskafta tomt för en medicinsk-botanisk trädgård på Kungsholmen, men denna nådde aldrig nå- 

 gon nämnvärd utveckling, väsentligen af brist på nödigt anslag. 



