v. B. WITTROCK, BERGIANSKA STirTELSENS HISTORIA. 23 



deltagare i fregatten Eugenies verldsomsegling. Strax efter professor Andi-:kssons 

 tillträde till platsen undergick manbyggnaden i Bergianska trädgården en grund- 

 lig reparation, liksom äfven det område som närmast omgaf manbyggnaden och 

 som tillhörde professorns boställe anordnades i en nyare och mera ändamåls- 

 enlig stil. Särskildt må nämnas att fruktträd af ädlare sorter och ej få coni- 

 ferer der planterades. Ar 1861 utfördes ett arbete som länge varit påtänkt 

 och som lände trädgården till mycket gagn. Etter en af sakkunnig person 

 uppgjord plan torrlades nemligen trädgården medels grunddikning, och kost- 

 naden härför bestreds till hälften af Bergianska stiftelsen och till hälften af 

 arrendatorn. Arrendator var då trädgårdsmästaren J. Aspman, som tillträdt 

 platsen på våren samma år efter trädgårdsmästaren C. L. Lindegren, hvilken 

 innehaft den blott ett år. Aspman lemnade trädgårdsmästareplatsen våren 1867 

 och efterträddes af C. J. Kalländer, som tjenstgjorde till våren 1871. Sedan 

 trädgårdsmästaren W. A. Loberg innehaft arrendet något mer än ett år, blef 

 Erik Johan Eriksson Bergiansk trädgårdsmästare d. i juli 1872 •). Trädgårds- 

 mästaren Eriksson, som skötte sin plats med erkännansvärd praktisk skicklig- 

 het och berömvärdt nit, qvarstod såsom trädgårdsmästare ända till d. i nov. 

 1888, sålunda äfven de tre första åren efter Stiftelsens förflyttning till sitt nya 

 hem på f. d. Haga- Frescati. Under de 13 år Eriksson var trädgårdsmästare 

 vid gamla Bergianska trädgården, återvann trädgården sitt gamla anseende, 

 hvilket hdit af bräck under perioden 1860 — 1872, då, såsom vi nyss sett, ej 

 mindre än fyra trädgårdsmästare aflöste hvarandra i rask följd. Trädskolorna 

 sattes af honom i godt stånd; ett växthus och en ros-kast nybyggdes; drif- 

 bänksgården utvidgades högst betydligt, så att den på sin tid var den största 

 i Stockholmstrakten, och lärlingrarnes antal ökades till 8 — 10 om året. 



riidcs till filosofie doktor 1845. Förordnades till docent i botanil; vid Upsala universitet 1846. 

 Bk'f lärare i naturalhistoria vid f^ya Elementarskolan 1847; lektor dersammastädes 1858. Före- 

 tog 1843 en botanisk resa till Lappland, dervid hemtande material till sin doktors-disputation 

 »Salices LapponicE». Medföljde såsom botaniker pä fregatten Eugenies verldsomsegling 1851 — 

 1853, från hvilken färd han hemförde rika botaniska samlingar. Bearbetade sjelf en del af dessa 

 och utgaf 1853 'Isn intressanta afhandlingen »Om Gallapagos-öarnes vegetation». Redogjorde 

 i populär form för fregatten Eugenies färd uti »En verldsomsegling skildrad i bref. Stockli. 1853 

 och 1854.» Utnämndes 1855 till adjunkt i botanik (botanices demonstrator) vid Lunds universitet. 

 Valdes 1856 af K. Vetenskaps-Akademien till »intendent öfver Naturhistoriska Riksmuseets bota- 

 niska afdelning samt lärare vid Bergianska trädgårdsskolan. Blef ledamot af K. Vetenskaps- 

 Akademien 1859, samt sedermera af talrika andra lärda samfund. Var Sveriges ombud vid de 

 internationella trädgårdsutställningarne och botaniska kongresserna i London, Paris, Amsterdam, 

 Wien, Florens, Köpenhamn och Köln. Företog talrika botaniska resor inom Sverige. Författade 

 ett betydligt antal större och mindre botaniska af handlingar; så Skandinaviens C_vperaceer och 

 Gramineer, 1849 °'^1'' ^^52 samt Monographia Salicum. Pars I 1867. Utgaf flere läroböcker i 

 botanik för skolor. Afgick frän lektorsbeställningen vid Nya Elementarskolan 1874. Erhöll på 

 grund af sjukdom tjenstledighet från intendentsbefattningen vid slutet af 1878, samt afsked med 

 af Riksdagen beviljad pension d. 8 01<t. 1879. Gift sedan 1857 med Anna Elisabeth Amanda 

 TiGERHiELM (skicklig målarinna, var hon sin man följaktlig på mer än en af hans botaniska 

 färder, så till Lappland 1864), egde med henne tre söner och en dotter. Död efter en lång- 

 varig sjukdom, på Bergielund d. 27 Mars 1880. 



') För arrendet ansvarade W. A. Loberg och E. J. Eriksson gemensamt till d. 14 Mars 

 1883; frän denna tid till d. i Nov. 1885 var E. J. Eriksson ensam arrendator. 



