v. B. WITTROCK, DE IIORTO BOTANICO BERGIANO. 7 



pluilaiia scorodonia L , Linaria alpina L., L. amethystea H. & L., L. triphylla (L.), 

 Veronica cymbalaria Bert., V. longifolia L., V. officinalis L., V. perska Poir., 

 Nonnea flavescens (C. A. M.), N. nigricans DC, N. rosea DC, N. violacea DC, 

 Anchusa granatensis Boiss., A. ochroleuca Bieb., Cerinthe glabra Mill., C. 

 major L., C. minor L. ; Galeopsis ochroleuca Lam., Lamium purpureum L., 

 Stachys arvensis L.; Campanula rotundifolia L. ; Asperula hexaphylla All., 

 A. odorata L. ; Centranthus calcitrapa (L.), Fedia Coniucopicc (L.), Viburiiuni 

 Laiitaua L.; AcJiillca MiUcfoliiini L., A. impatiens L., Antltemis Cota L., A. 

 fuscata Brot., A. nobilis L., A. tinctoria L., Astcr Anuilus I^., Bellis annua 

 L., B. perennis L., Calendula lusitanica Boiss., C. officinalis L., C. parviflora 

 Raf., Crepis biennis L., C. tectorum L., Centaurea calocephala W., C. diluta 

 Ait., C montana L., C. orientalis L., Chrysanthemum coronarium L., Ch. 

 Icucanthemum L., Ch. Myconis L., Ch. segetum L., Erigeron glabellus Nutt., 

 Petasites fragrans Presl, Scorzonera Jaquiniana (Koch), Scnccio ncbrodcnsis L,, 

 5. jacobcea L., S. vulgaris L. och Tanacetum vulgare L. 



En blick på den bifogade kartan visar, att trädgårdens nordvestra del är 

 rätt starkt kuperad. Dä terrängförhållandena äro noggrant angifna på kartan, ') 

 torde en utförligare beskrifning af desamma vara öfverflödig. Blott det 

 må såsom en synnerligt gynsam omständighet påpekas, att marken höjer ,sig 

 så hastigt i halföns nordliga del vid Ålkistviken, att skittningarne med nordlig 

 lutning blifva af mycket obetydlig utsträckning i jemförelse med dem, som hafva 

 sydlig. Trädgärdens östra och södra delar utgöres af nästan jemna fält, som 

 ligga blott I — 4 meter öfver Brunnsvikens yta. I trädgårdens .sydligaste hörn 

 finnes ett område, som ligger så lågt, att det om höstarne öfvcrsvämmas af 

 Brunnsvikens vatten. Detsamma har varit förhållandet med smärre delar af 

 trädgården vid badhusviken samt innerst vid bukten på trädgårdens norra sida; 

 men genom fyllning äro dessa trakter nu så mycket höjda, att de ligga högre 

 än Brunnsvikens högsta vattenstånd. 



Bergkullarne äro i Bergianska trädgården, liksom i hela trakten norr om 

 Stockholm bildade af Stockholmsgranit, d. v. s. en granitmassa, uti hvilken 

 ligga inbäddade större och mindre stycken af gneiss, som en gång vid grani- 

 tens uppträngande i dagen blifvit lösryckta frän närliggande gneisslager. Genom 

 sprängningar i berget på norra sidan utmed Ålkistviken — för >;hafsstrandpartier- 

 nas» skull — hafva på flere ställen särdeles vackra prof på bergartens mosaik- 

 liknande struktur blifvit lagda i dagen. Graniten är mestadels af det grå sla- 

 get; den röda sorten förekommer endast fläcktals, t. ex. vid grottan på nord- 

 ligaste udden. De lösa jordlagren bestå i ytan nästan öfver allt af en styt 

 men fruktbar lermylla. Denna hvilar pä de flesta ställen pä lera, men pä för- 

 söksfältets nordvestra del på sand. Längst i söder, nedom dikotyledon-dammen, 

 är marken bildad af nästan ren mylla (ängstorf). 



Då Bergianska Stiftelsen hösten 1885 kom i besittning af det nya Bergie- 

 lund, var denna egendom till största delen använd till åker. En ej ringa del 

 af det område, som tilldelades den botaniska trädgården, var dock i temligen 



') De med slcrifstil tr\-ckta siffrorna 4,., 11,,, 18, ^ etc, som finnas här och hvar på kartan, 

 angifva höjden öfver Brunnsviken i meter. 



