I4 ACTA HORTI BERGIANI. BAND I. NIO 2. 



Monokotyledon-grupperna äro förlagda på följande sätt. HclobicV och Spa- 

 diciflone, som innefatta hufvudsakligen vattenväxter och sumpväxter, hafva sin 

 plats i och vid monokotyledon-dammen. Vid stranden af denna och på ett 

 område strax norr om densamma äro Calainariw [~ CyperaccEe) samt Jiincece 

 planterade. 



Graviina finnas i sluttningen söder om monokotyledon-dammen. Orchidece, 

 som äro mycket granntyckta i afseende pä plats och jordmån, hafva erhållit 

 ett väl skyddadt, skuggigt område med rik, naturhg humus (till hvilken blan- 

 dats kalk) i sluttningen vestnordvest om Calamari?s. 



Liliiflorce, som i åtskilligt erinra om vissa Ranunculaceer och Vaginales, 

 hafva fått sin plats bredvid de nämnda Dikotyledon-grupperna, söder om fram- 

 körsvägen närmast försöksfältet. 



Ät några få träd och buskar ur olika familjer, som behöfva en särskildt 

 varm och skyddad plats för att trifvas — exempelvis Jiiglans, Moms och Cy- 

 donia — har en passande plats blifvit beredd på halföns sydvestsluttning strax 

 ofvanför Taxus- och Taxodium-slägtenas område. 



Nämnas må, att etiketterna för alla de växtarter, som hunnit kritiskt 

 granskas och bestämmas, upptaga icke blott växtens namn, utan äfven artens 

 geografiska utbredning, namnet på den botaniska trädgård eller trakt (då det 

 gäller spontana växter), från hvilken växten erhållits, samt tiden då den blifvit 

 sådd eller planterad i härvarande trädgård. Hvarje örtartad landväxt odlas i 

 »växtsystemet» på en särskild ruta af i qvadratmeters storlek, skiljd genom 

 gängar från närgränsande rutor. M 



Sedan tcmligcn lång tid tillbaka hafva i en del botaniska trädgårdar den 

 biologiska växtgrupp som karaktäriserar högQällen, hållits afskild från öfriga 

 växter och varit förlagd till ett särskildt s. k. alpinetum. Uti några träd- 

 gårdar i Tyskland och Österrike — särskildt de som stått eller stå under led- 

 ning af den bekante växtgeografen professor A. Engler — har under senaste 

 årtiondet inom denna biologiska grupp en sönderklyfning efter växtgeografiska 

 grunder egt rum, så att ett särskildt område anvisats fjällväxterna från vissa 

 delar af Alperna, ett annat åt de från andra delar af samma stora fjällsystem, 

 åter ett annat åt de från Karpaterna, från Pyrenéerna, från Kaukasus o. s. v. 

 I växtgeografiens intresse hafva äfven talrika andra sammanställningar, isynner- 

 het af träd och buskar, skett; så — på fritt land — af växter från olika delar 

 af Nordamerika, af norra och mellersta Asien etc. etc. Dylika växtgeografiska 

 sammanställningar äro helt visst af stort både allmänt och vetenskapligt intresse, 

 men i ett land med vårt oblida klimat låta de allra flesta af dessa alldeles ej 

 bringa sig till verksamt utförande. Det mest framträdande draget i ett lands 

 vegetation är, efter regeln, dess växtlighet af träd och buskar. Men nu äro 

 just dessa växter de som allra minst tåla våra omilda vintrar, hvadan antalet 

 af främmande träd och buskar i våra trädgårdar alltid måste blifva ett relativt 

 rätt obetydligt. Det material, som i första hand skulle komma till användning 



' ) Blott för Orchidea;, Calaniance, och Juncete har undantag blifvit gjordt i detta afstende. 



