ro ACTA HORTI BERGIANI. BAND I. N:0 4. .! 



f visar blomman sedd framifrån, / från sidan och t bakifrån. Kronans öfre 

 läpp är hög och klufven till en tredjedel eller stundom till nära hälften. Dess 

 flikar, som halva en nästan äggrund form, äro något tillbakaböjda mot hvar- 

 andra. Den undre läppen, som når upp ungefär till midten af den öfre, har 

 en temligen hög gom, tre snedt nedåt och utåt riktade flikar och en nästan 

 rak sporre. Gommen är upptill grundt klufven. Underläppens flikar äro tem- 

 ligen korta och rundade; den mellersta fliken är betydligt mindre än sidofli- 

 karne. Sporren är kort, af ungefär samma längd som (eller föga längre än) 

 blomskaftet. Blomkronan är på sin yttre sida glest hårig af enkla glandelhår. 

 Dessa hafva 2 — 3-celligt skaft och 2-celligt hufvud med cellernas skiljovägg ver- 

 tikal. På sin inre sida är kronan glatt, med undantag af underläppens pipde], 

 som bär talrika, encelliga, i pipens öfre del ljust violetta och i de.ss nedre del 

 brandgula hår af nästan samma form som ståndarsträngarnes (bild. 27). Gom- 

 men är tätt beklädd af små, brandgula papiller. Kronans hufvudfärg är vio- 

 lett med dragning åt rödt. ') Undantag göra vi.ssa delar af underläppen. 

 Gommens öfversta, klufna del är nemligen höggul och likaså ett parti strax 

 ofvanför sparren. Nedom den gula delen af gommen finnes ett smalt, hvitt 

 bälte. Blomkronan är alltså genom starka färger väl skickad att från långt af- 

 stånd locka till sig vid pollinationen verksamma insekter. 



Bilden 25 visar kärlsträngsförloppet i större delen af blomkronan. Så- 

 som oivan nämndes, gå fem strängar in i kronan. Dessa strängar må efter 

 läget benämnas de bakre, de sidoställda och den främre. De två bakre höra 

 till hvar sitt af öfverläppens båda blad. Dessa blad få derjemte en gren från 

 hvar sin af de båda sidoställda strängarne. Dessa sistnämnda höra föröfrigt 

 till underläppens sidoflikar. Den främre strängen förgrenar sig i sporren och 

 underläppens mellanflik; måhända skickar den äfven grenar till sidoflikarne. -') 



Ständarne äro, såsom vanligt hos Linaria, reducerade till fyra; af den 

 femte bakersta ståndaren finnes ej spår. De två bakre ståndarne äro kortare 

 än de två främre ungefär så mycket som knapparnes längd (bild. 26). Stån- 

 darsträngarne äro på sin framsida klädda af länga, vackert violetta hår. Bilden 

 27, ritad i [oo gångers förstoring, vi.sar att dessa hår äro encelliga. Den allra 

 öfvensta och den allra nedersta delen af ståndarsträngen är dock helt och hållet 

 naken. Knappen är framifrån sedd aflång med en liten inknipning på utsidans 

 midt och till färgen gul med svart kant. Pollenkornen äro glatta och ljusgula. 



Pistillen har ett rundadt fruktämne med höjden större än tjockleken 

 (bild. 28). Stiftets längd är sådan, att det lilla tvåklufna märket kommer att 

 befinna sig på samma höjd i blomman som de kortare ståndarnes knappar. 

 Frukten är, som vanligt, en tvärummig kapsel. Den är till formen något 

 sammantryckt, äggrund med en insänkning i toppen, hvarest den bär det qvar- 

 sittande, vissnade stiftet (bild. 29 c\. Dess yta, som för obeväpnadt öga visar 

 sig glatt, företer under lup en fin knottrighet. Kapseln öppnar sig i toppen 

 med två porer, en för hvardera rummet. Hvarje por är omgifven af fyra tän- 

 der, de tre yttre längre och temligen spetsiga, den inre kort och trubbig (bild. 



') Vid pressning förandras fårgen så, att den blir violett med stark dragning åt blått. 



=) De runda, skuggade partierna strax ofvanför sporren åro de afskurna ståndarstrångarnc. 



