H. O. JUKI,, DE FLORIBUS VERONICARUM. 9 



grund af habituell likhet, på grund af de kransstälda bladen och de axlika 

 terminala blomställningarne, m. in., anses för nära beslägtade. Sålunda upp- 

 tages af Bentham & HooKER (Genera Plantarum, Lond. 1873, vol. 2, p. 965) 

 Lcptandra under gruppen Pseudolysiniachia. Pä grund af kronans 5-nervighet 

 måste emellertid gruppen Leptandra anses tillhöra en äldre typ inom slägtet. 

 Detta bestyrkes på ett afgörande sätt deraf, att fodret synes vara typiskt fem- 

 flikadt. NuTTAL uppger (Genera of Amer. Planta, Philadelphia 18 18, p. 7) »calyx 

 5-parted» och Rafinesque yttrar (Ann. Gener, des Se. phys., tom. 6, p. 97): 

 »le genre Eustachya-» (= Leptandra) »se distingue par son cal. 5partite». 

 De blommor, jag undersökt,, hafva haft fem i allmänhet föga olikstora flikar. 

 Vidare är kapseln här spetsig och ej plattad, och visar således ingen likhet 

 med den typiska F^röwzVrt-kapseln. Äfven denna grupp torde derför böra be- 

 traktas som ett temligen väl skildt underslägte. Det synes sannolikt, att Lep- 

 tandra bildar en föreningslänk till något närstående slägte med femtaligt hylle, 

 sannolikt till slägtet Digitalis. Gruppen Leptandi-a kan nämligen tänkas inne- 

 hålla resterna af en gammal förmedlande typ mellan slägtena Digitalis och 

 Veronica. Detta stämmer väl öfverens med det förhållandet, att denna grupp 

 har en stor utbredning (Sibirien — F'örenta staterna), men endast innehåller tre 

 arter, af hvilka V. virginica L. och sibirica L. äro ytterst närbeslägtade, men 

 V. tubiflora Turcz., betydligt skild från de båda andra. 



I motsats härtill måste gruppen Pseudolysiniachia Koch uppfattas som en 

 relativt sent och högt utvecklad typ bland de mera typiska Verc>?2ica-arterna.. Detta 

 bevisas af dess utpräglade fyrtalighet i foder och krona 1); vidare af de axhka 

 blomställningarne, då ju täta blomställningar, i hvilka den enskilda blomman 

 inordnar sig som en underordnad del i en komplex af högre ordning, pläga 

 uppträda hos de högst utvecklade typerna af olika växtgrupper. Vidare äro 

 dessa arter, som äro inskränkta inom den gamla verldens tempererade delar, 

 sinsemellan ganska närbeslägtade men delvis ytterligt polymorpha, såsom t. ex. 

 F. longifolia L., hvilket ju äfven plägar vara fallet med sent utbildade form- 

 serier. 



Kapseln har hos dessa arter i spetsen en obetydlig insänkning, som visar, 

 att de utvecklat sig ur någon typisk Vcronica-grupp med omvändt hjertlik kap- 

 sel, hvilken emellertid hos gruppen Pseudolysimachia utvecklats till en nästan 

 klotrund form. 



Gruppen Cliamcedrys Griseb. synes bilda ett slags centrum inom slägtet. 

 Den är en af de artrikaste grupperna, och vissa arter äro något polymorpha, 

 såsom V. Teucrium L., hvilket visar att gruppen ännu är stadd i utveckling. 

 A andra sidan har denna art qvar en ganska ursprunglig blomtyp, i det fo- 

 dret är femflikigt och kronan femnervig. Flertalet af arterna torde emellertid 

 hafva fyrflikigt foder och femnervig krona. I det senare afseendet afviker bland 

 de undersökta arterna endast V. Aticheri Boiss. Dess ställning inom slägtet är 

 dock temligen outredd, och dess slägtskap med arterna af Chaincedrys-gmp^Qxi 

 ganska tvifvelaktig ; af Bentham fördes den till gruppen Omphalospora. 



') Hos odlade exemplar af V. pinnata L. befunnos flere undersökta kronor vara 5 -nerviga. 

 Äfven funnos kronor med 5 utvecklade kronflikar, i det bakre fliken klufvit sig i två. Hos si- 

 biriska herbarieexemplar voro likväl kronorna 4-nerviga såsom hos gruppen i öfrigt. 



