10 ACTA HORTI BERGIANI. BAND I. NIO S. 



En naturlig gruppering af arterna i denna afdelning erbjuder på grund 

 af formrikedomen stora svårigheter. Möjligen kan kronans form vara af bety- 

 delse för slägtskapens utredande. En del arter, såsom V. Teucrium L. och 

 niultifida L. (tafl. II, fig. i.) hafva nämligen ganska spetsiga kronflikar, och i 

 mindre grad gäller detta äfven om V. polifolia Benth. och orientalis Mill. Alla 

 dessa synas mig vara temligen närbeslägtade arter. Mycket trubbiga kronflikar 

 hafva deremot V. peduncnlaris Bieb. (tafl. II, fig. 2), cancasica Bieb. och Chama- 

 drys L., och till dessa synes äfven V. 7iotabilis F. Muell. (tafl. II, fig. 3) närma 

 sig (och sannolikt öfriga till samma australiska grupp hörande arter). Run- 

 dade kronflikar har äfven f" urlicifolia Jacq. (tafl. II, fig. 5); den förefaller 

 emellertid föga beslägtad med de sistnämnda arterna och torde vara mera 

 isolerad. 



En rätt afvikande blomtyp visar V. Alliouii Vill. (tafl. II, fig. 6). Kron- 

 pipen är här tydligt förlängd, samt kronfiikarne ganska smala. Härtill kommer, 

 att ståndarne äro långt utskjutande och raka, således af en helt annan form 

 än hos de flesta öfriga arter af gruppen Chavtcedrys. I samma riktning synas 

 äfven V. officinalis L. (tafl. II, fig. 7) och V. Dahicyi Höchst, hafva utvecklat 

 sig. V. Dabneyi har en tydligt förlängd kronpip och jemförelsevis smala kron- 

 flikar; hos V. officinalis är kronpipens förlängning obetydlig, men ståndarne äro 

 af samma beskaffenhet som hos V. Alliouii. Dessa tre arter äro äfven genom 

 öfriga karaktärer nära beslägtade. 



/'. catarractce Forst, föres af Bentham (i De Candolles Prodromus vol. 10, 

 p. 462) till Sectio Hebe § Diffusa;. Dess kapsel är emellertid före uppspringandet 

 tydligt sammantryckt från sidorna och i spetsen tydligt urnupen. Uppspringandet 

 sker såväl uti skiljeväggen som utefter rygglinien, hvarefter de fyra valvlerna inrulla 

 sig mot midten, sä att kapseln blir nästan klotrund. Sannolikt har detta föranledt 

 Benthams vilseledande uppgift (1. c.) »Capsula obtusissima, transverse latior». I 

 kapselns byggnad och uppspringning synas mig V. catarracta och V. Lyalli 

 Hook. fil. fullkomligt öfverensstämma. Gruppen § 3. Diffusa: till hvilken den 

 förra hör torde derför böra sammanslås med § PetrcBW '^'^Novo-Zeclandicce af 

 ChaviCBdrys^ till hvilken den senare hör '). 



Denna grupp är till sin naturliga ställning ganska tvifvelaktig. Med gruppen 

 Chama:drys öfverensstämmer den genom kapselns form, med Hebe genom dess 

 uppspringning samt genom bladens och blomdelarnes fastare konsistens. Mig 

 förefaller det mera sannolikt, att den är beslägtad med den förra. 



Gruppen Beccabiinga Griseb. bildar en naturlig grupp af hvarandra ganska 

 närstående arter, som utmärkas genom en karakteristisk habitus och genom en 

 från föregående grupp något afvikande form pä kapseln, som är uppsväld och 

 tunnväggig samt föga urnupen i spetsen. Alla de undersökta arterna hafva 

 en 4-nervig krona. Om de axillära blomställningarne, som sannolikt är, angifva 

 slägtskap till föregående grupp, så torde man få betrakta Beccabi/ii "-a-typen så- 

 som utvecklad ur C/taiHcedrys-typen. 



Gruppen Ve7-onicastrum Benth. innehåller både perenna och annuella arter. 



') Denna uppfattning sj-nes äfven hyllas af Hocker i Handbook of the New Zealand 

 Flora (p. 215), ehuru en naturlig indelning af slägtet här ej är genomförd. 



