Silene Bergiana n. sp. 



Bland de talrika arter af slägtet Silene, som under de senaste åren odlats i 

 Bergianska trädgården efter dess flyttning och utvidgning, uppdrogs 1889 

 Sili-nc rubclla L. medelst frön, som 1888 skördats i samma trädgård. 



De fullt utvecklade plantorna visade sig bestå af två slags individer, som 

 väl till det yttre och till allmänna karakterer mycket nära öfverensstämde, men 

 som dock med stor lätthet kunde redan till sin habitus åtskiljas. Flertalet in- 

 divider tillhörde nämligen den form af 6'. rubclla L., som vanligast förekommer. 

 De öfriga skilde sig genom följande habituella afvikelser, som voro konstanta 

 och som bilda en särdeles distinkt typ: 



1) längre blomskaft, .som hos knippets första blomma blef flere gånger 

 längre än fodret, 



2) något kortare och vidare blomfoder, hvilkets färg, i stället för den för 

 S. ndwlla L. karakteristiska rodnaden, var blekgrön, 



3) mindre och oansenligare blomkrona. 



Samma sommar blommade i Bergianska trädgården en »S. rubella», upp- 

 dragen af frön från Lisabon (spont.). Alla individer af densamma tillhörde just 

 denna nya form, hvars skiljaktigheter från 5. rubella jag här angifvit. 



Vid närmare undersökning visade sig dessa afvikande individer äfven till 

 blommans form distinkta från vS. rubclla. Afvikelserna i detta afseende synas 

 mig ej vara af det slag, att de kunna anses blott tillhöra de variationer, hvilka 

 vanligen förekomma hos en Ä7«/^-blomma. Jag måste derför hålla före, att 

 en tydligt skild art föreligger, som står ytterst nära 5. rubella L. och lätt kan 

 förblandas med densamma, hvarför vid beskrifningen särskild hänsyn bör tagas 

 till denna närstående art. Jag har kallat den nya arten Silene Bergiana efter 

 professor P. J. Bergius, donator af Bergianska stiftelsen, hvilken stiftelse i år 

 varit 100 år i K. Vetenskapsakademiens ego. 



Vid jämförelse mellan S. rubclla och 5. Bergiana framträda följande skilj- 

 aktigheter: 



S. rubella: S. Bergiana: 



Caulis nonnihil brevior et robustior 



i quam in speciminibus i'. rttbelUe eodem 



loco crescentibus ; 



Dichasiuui multiflorum in anthcsi Dichasimn magis pauciflorum mox 



densiflorum; pcdicellis elongatis remotiflorum (fig. i); 



