IBergianska trädgården odlas sedan 1886 ett ej obetydligt antal Hieracier 

 från olika delar af skandinaviska halfön, dels uppdragna från frön, dels från 

 rhizomer. Knappast några växter äro så tacksamma och lätta att odla. Till 

 och med fjällformer gå i allmänhet lätt till på vanlig trädgårdsjord utan att 

 några andra försighetsmätt än afhållande af ogräs och konkurrerande arter af 

 samma slägte behöfva komma i fråga. En stor del af här odlade former äro, 

 som sagdt, uppdragna genom rhizomer, och för att lyckas härmed behöfves i 

 allmänhet ingen större omsorg. Jag har till och med med framgång planterat 

 exemplar, hvilka vid insamlandet helt enkelt uppryckts, hvarvid blott en ringa 

 del af rhizomet medföljt. Rhizomer kunna hålla sig lifskraftiga i flera dagar, 

 blott de få ligga på svalt ställe, der de ej äro utsatta för allt för stark af- 

 dunstning. Piloselloider kunna förökas genom afskurna stoloner, blott dessa 

 äro så utvecklade, att de äga anlag till birötter. Endast sådana former, hvilka 

 äro bundna vid något bestämdt underlag — exempelvis H* ccesiuin Fr. (ve- 

 rum), hvilken företrädesvis uppträder vid sjöstränder och i fjälltrakter på klip- 

 por, i hvilka kalk ingår (helst på siluriska bergarter) — äro mera ömtåliga. 



Enligt min hittills vunna erfarenhet kan jag konstatera, hvad redan C. v. 

 Nägeli och A. Peter i sin monografi öfver mellersta Europas Piloselloider 

 framhållit, nemligen att Hieracier vid odling ej förändra sina artkaraktärer 

 mera än i vildt tillstånd är fallet allt efter de olika ständarternas natur med 

 afsecnde på belysningsförhållanden, luftens och markens fuktighetshalt, värme- 

 förhållanden m. m. Deremot förändras de betydligt i kvantitativt afseende i 

 synnerhet till örtståndet, men deremot i ringa mån med afseende på bekläd- 

 nadens längd. På kraftig trädgårdsjord blifva de flesta Archieracier gerna 

 tufvade genom rikligt utbildade innovationsskott och många uppnå jättelik 

 längd. Piloselloider med stoloner utveckla en öfverflödande mängd af dessa 

 förökningsskott och former, hvilka såsom vilda växa i glesa grupper, bilda vid 

 odling täta mattor. Inflorescensen får oftast ett betydligt större antal korgar 

 och grenar af flera ordningar än vanligen i vildt tillstånd är fallet. Deremot 

 har jag i likhet med N,\geli och Peter funnit, att holkarne ej tilltaga i storlek 

 mera än man har tillfälle att observera hos vilda exemplar, hvilka vuxit på sär- 

 deles näringsrik och i öfrigt gynsam lokal. 



Under årens lopp har genom bidrag af intresserade samlare antalet i träd- 

 gården odlade Hieracier ganska hastigt ökats. Så odlades i fjol omkring 250 

 skilda former af olika systematiskt värde. 



Bidrag hafva lemnats från Jemtland af doktor O. Juel, professor V. B. Witt- 

 ROCK, läroverksadjunkten A. Magnusson, bandirektören C. F. Sundberg och 



