II. DAllLSJ'l-DT, Dl- HlliKAClIS NOKXLiI.I.IS SC.WDINAMCIS. II 



dessa former hvarandra mycket lika i vilda tillståndet såväl i habitus som till 

 beklädnad och likna sannolikt ännu mera hvarandra odlade, men väsentliga 

 skiljaktigheter finnas dock. Det är fullkomligt säkert att den här beskrlfna for- 

 men är en hybrid. För detta talar såväl växtlokalen bland de båda föräldra- 

 arterna som karaktärerna, hvilka tydligen utgöra en sammansättning af bådas. 

 Dessutom är den blott anträftad på en inskränkt fläck, der den bibehållit sig 

 sedan 1880 eller ännu längre tillbaka och tills nu endast obetydligt genom 

 vegetativ förökning spridt sig. Afvenså synes den på växtplatsen vara full- 

 komligt steril. Åtminstone kunde jag ej i någon enda af de afblomstrade 

 korgarne upptäcka en enda utbildad frukt. Alla frukter i de korgar, hvilka 

 voro i fruktspridningsstadiet, voro gulbruna, tunna och sammanfallna utan tecken 

 till fröanlag. Emellertid är denna hybrid af stort intresse, emedan den tyd- 

 ligen visar sådana mellanarters ställning i systematiskt afseende som den norska 

 formens, hvilken jag i mina exsiccater kallat H. fusaiui '^cochleatiforine, eme- 

 dan namnet 7iorvegicum redan förut af Fries är upptaget för ett Archieracium. 

 Denna form anser jag nu snarare böra uppfattas som en underart af H. Blyt- 

 tianniii Fr. än af H. fusaim Vill. 



Från H* coclileatiforuie Dahlst. är denna hybrid skild bland annat genom 

 stjernluddet på bladens undersida, hvilket alldeles saknas hos den förra, sin 

 stjernhårigare stjelk, sina nästan alltid långt ned på stjelken sittande stjelkblad, 

 de storbladiga, ofvanjordiska stolonerna, dä deremot H. cochleatiforvie har fina 

 med lågblad försedda halft eller helt underjordiska stoloner, vidare genom sin 

 vanligen upptill svagare håriga stjelk, de vanligen mindre håriga men rikare 

 glandelhåriga och stjernhårigare holkarne, hvars fjäll äro bredare och trubbigare än 

 hos H* cochlcatifonne och smalare grönkantade samt i spetsen ej kolorerade som 

 hos denna och slutligen genom mörkare blomfärg, djupt flikade ligulje och 

 upptill mörka stift eller med åtminstone undertill mörka märken. Upptäcktes 

 först af lektor S. Almquist på Djurgården vid Stockholm på en liten äng nära 

 Rosendal 1) och omtalas af honom redan 1881 i hans Stud. öfver slägtet Hieracium. 

 Inplanterades i Juli 1890 i Bergianska trädgärden. Står, då detta skrifves, i full 

 blomning, men exemplaren äro till följd af den ihållande torkan ej så frodiga 

 som de vilda, förra året samlade exemplaren. 



Hieracium scandinavicum n. sp. 



(= H. floribundum W. et Gr. grex amblycephalum N. P. 1. c. p. 697.) 



Rhizoiiia ± elongatum sat gracile. Stolones elongati hypogai v. cpigLci 

 )nicrophylli foliis decrescentibus instructi. Folia + anguste elliptica — lanceo- 

 lata acuta — sat cuspidata, interdum ± denticulata plerumque parce ( — densiu- 

 scule) setoso-pilosa, subtus parce (in nervo dorsali solum) v. densiiiscide stcllata; 

 caulina 1 — 2 ad basin v. ad medium raro supra medium inserta parva margini- 

 bus Sc-epe glandulosa. Caiilis ± stellatus pilosus, glandulosus sjepe sat altus. 



') På samma ställe växte ymnigt en form d H. auraiUiacmn L. sanit sparsamt H. Anrkiila L 



