12 ACTA HORTI 13ERGIAN1. BAND I. NIO 7. 



Antliela ± contractu panicidata v. apice subumbellata oligocephala simpIex v. 

 parum composita, ramis pedicellis acladioque brevibus toinentosis ± glandidosis 

 et pilosis. hivolucra vulgo brevia crassiuscula viridi-obscura basi ± truncata. 

 Sqiiamce + late — anguste virescenti-marginatae ± stellatcz glandulosa; et ± longe 

 — breviter pilosee. Calatliiduim sat obscure v. Isete luteum subplenum — sat 

 radians. Ligidce plancB v. stcpe valde tubulosce, marginales sjepius evittatre. 

 Stylus plerumque ± ßiscics — sat obscurus, raro luteus. 



Under detta namn sammanfattar jag som underarter ett flertal i nordliga 

 Skandinavien och i fjällens närhet förekommande former, hvilka alla utmärka 

 sig genom sin habituella likhet med H. floribundiim W. et. Gr. (grex : suecicwH 

 N. et P.), hvilken de dessutom likna till holkens byggnad fjällens form och 

 vippans utseende, men från hvilken de äro skilda genom vanligen rätt rikliga 

 stjernhår pä bladens undersida eller åtminstone på deras medelnerver samt på 

 stjelken, vippgrenarne och vanligen äfven holkfjällen. Alla hafva de m. 1. m. 

 mörka stift eller några få möjligen hithörande former gula. De förbinda otvifvel- 

 aktigt såsom ej sjelfständig formgrupp //* succiciim och närbeslägtade dels med 

 H. spatltopliylliim N. P. dels med nordligare former af H. glonieratinn Froel., 

 nämligen de, hvilka hafva länga stoloner, såsom H* vacillans Nprrl., H* ienerescens 

 Norrl. m. fl. De synas dock stå de båda första artgrupperna närmast. En 

 del synes äfven (nämligen Ä* viesodicuni) beslägtade med H. transbottniciun 

 Norrl., hvilken äter tydligen tenderar åt H. pubescens Lblm. Härigenom bildas 

 en föga af bruten serie frän H* suecicum Yx. till 7/* pubescens Lblm., en serie, 

 hvilken är nästan analog med serien : H. Blyttiamtm Fr. — //.* flaimneum 

 Fr. — //.* ptibescens Lblm., der afbrottet mellan de båda sista dock är be- 

 tydligt större än i föregående serie — //.* ßamnndum (se längre fram) i förra 

 serien tenderar äfven åt Ä* flamnieuni i den sednare. — Till denna art för jag 

 följande som underarter: H:'' stcllatuiii Lbg., pä hvilken jag, dä detta namn 

 redan förut (1828) af Tausch är gifvet åt ett annat Hieracium, öfverför namnet 

 scandiuavicuin, då den derjemte är den först beskrifna och mest kända formen 

 samt troligen har störst utbredning, vidare H* amblyccphaluni N. P., H* ambly- 

 cephaloides Dahlst. exs. fasc. IV, n. 17, 18, 19, och //* pilipcdiforme Norrl., 

 hvilka båda sistnämda äro mycket beslägtade och möjligen endast böra upp- 

 fattas som varieteter af samma underart, H':'^ tubuliferuui Norrl. och H'' nieso- 

 dicuin Dahlst. samt H* flamviuluui mihi ( -; H. amblycephalum N. P. ? Norrl. 

 Bidr.) jemte några andra ännu ej tillräckligt undersökta former. 



1. Hieracium •ampiycepiiaium N. P. 



II. floribundum W. et. Gr. subsp. amblycephalum N. et P. 1. c. p. 698 — 

 Dahlst. Hier. exs. fasc. III, n. 10, 11. (1889). 



Rliizouia gracile ± elongatum. Stolones ± longi graciles microphylli (v. 

 cult. sat macrophylli) foliis ± densis lanceolato-lingulatis — linearibus + acutis 

 decrescentibus instructi prsesertim ad nodos radicantes sparsim — densiuscule 

 et sat longe pilosi rare — rarissime stellati, supra et apice ± colorati. Folia 



