1 8 ACTA HORTI BERGIANI. BAND I. NIO 7. 



ciassis mediociibus densiusculis — sat densis et longis sparsis iiiimixtis sctis crassis 

 longissimis solitariis (praesertim in acladio), superne glandulis nigris crassis apice 

 ± lutescentibus densis — sat confertis parvis mediocribus et longis — longissimis 

 sequaliter v. passim ina;qualiter mixtis obtectus. Involucra sat magna crassa 

 canescenti-atroviridia v. sat nigricantia basi rotundata postea truncata. Squamce 

 latiuscLilse ± lanceolatae in apicern obtusiusculum ± coloratum attenuatre, interiores 

 prjesertim + virescenti-marginat?e, glandulis nigris apice lutescentibus brevibus — • 

 longissimis ± aequaliter mixtis sat densis — confertis et setis longis basi crassa 

 nigricante ± longe albidis raris — sparsis v. etiam densiusculis vestitre, ceteruni 

 dorso sparsim ad basin exteriorum saepe densiusculae floccosse. Calathidiuni sat 

 magnum radians luteum. Ligulce marginales apice purpureo-pictse v. dorso ± 

 striolatte raro (in umbrosis) concolores. Stylus luteus. Folia rosularia plurima 

 exteriora ± anguste lingulata obtusa, interiora ± anguste lanceolata acuta et in- 

 tima ± linearia cuspidata v. plurima haud raro supra medium latiora, omnia late 

 petiolata, ± prasino-viridia, supra efloccosa sparsim et longe setosa marginibus 

 setis sparsis v. ad basin densiusculis ciliata, subtus sparsim ( — densiuscule) et 

 longe setosa, in nervo dorsali longe — longissime et saepe dense setosa, ceterum 

 sparsim — densiuscule in nervo dorsali sa;pe dense floccosa; foliuvi caulinum 

 longissime setosum et supra medium marginibus et in nervo mediano rare — 

 sparsim glandulosum. 



Står betydligt nära H. '''scissicaiilc X. et P. ( H. dubiinn L. v. finxatutii 

 Lbg. Hier. Scand. exs n. 103) och är en paralellform till den (eller kanhända 

 blott en ras). Emellertid beskrifver jag den här under särskildt namn, då den 

 i habitus och några andra afseenden afviker. Habituelt blir den rätt olik H. *scis- 

 sicaiilc genom sin vanligen långgreniga vippa med flocklikt anordnade inflorescens- ■ 

 grenar, då deremot hos den nyssnämda, åtminstone hos de exemplar, jag sett, 

 vippan är kvastlik eller kvastlik-gafielgrenad. Till växesätt synes denna form 

 äfven afvika från den norska. Genom de korta stolonerna och rosetterna blir 

 den nämligen ofta tätt tufvad och mångstjelkig. På Frösön vid Östersund växte 

 den på en del ställen i täta, på andra, friskare ställen i något glesare tufvor af 

 ofta en fots genomskärning. Pä sådant sätt förekommo aldrig de exemplar af 

 H. *sdssicaule, jag påträftade i Torpen i Norge, men jag såg den ej heller i 

 någon större mängd, hvarföre den på gynsam lokal möjligen kan förhålla sig 

 på annat sätt. For öfrigt är ifrågavarande form skild från den norska genom 

 gröfre och rikligare glandier på skaft och holkar och som det synes genom 

 talrikare hår på de sednare. 



Anträffades 1890 af mig och bandirektör C. F. Sundbf.kg rikligt flerestädes 

 på Frösöns östra sida. I synnerhet talrik var den på branta sluttningar vid 

 Tegelbruket der bandirektör Sundberg åren förut 1888 och 1889 funnit sparsam- 

 mare små och låga samt mycket rikligare håriga exemplar, sannolikt modi- 

 fierade genom den varma och torra väderlek, som då rådde och hvilken synes 

 haft denna ogynsamma inverkan. Ar för öfrigt funnen äfven på vestra sidan 

 af ön och på flera andra ställen i Östersunds grannskap och är äfven insam- 

 lad på ett par andra ställen i Jemtland. 



Mot midten af Oktober sände bandirektör C. F. Sundberg för plantering 

 i Bergianska trädgården exemplar, hufvudsakligen bestående af årets nyss rot- 



