22 ACTA HORT! BERGIANI. BAND I. NIO 7. 



H. cximinin Backh. och närbeslägtade, Till beklädnaden på holkarne och 

 fjällens form och utseende liknar den sådana individer af H. alpinum L., der dif- 

 ierentieringen mellan de yttre holkfjällen och de öfre örtbladslika brakteerna 

 fortskridit längst, hvarjemte den äfven ej obetydligt påminner om H. *fidigi- 

 nosinn L^est. till holkbasen och holkens form, isynnerhet i dess yngre stadier. 

 Liksom H. alpimun L. har den stundom några af de yttre fjällen, men van- 

 ligen blott ett enda, grönt och något örtbladslikt, men oftast är denna egendom- 

 lighet ej så framträdande som hos nyssnämda arts eller äro alla de yttre fjällen 

 af vanlig form. De äro ej heller så utspärrade och fränstående som hos ty- 

 piskt utvecklade och kraftiga individer af H. alpinum L. och holkarne äro ej så 

 breda och grofva utan i förhållande till sin storlek långsträckta. Fjällen öfver- 

 skjuta ofta de outslagna blommorna, och de inre isynnerhet äro alla småningom 

 elicr mot öfre tredjedelen hastigt hopdragna i lång och smal trubbad eller t. 

 o. m. skarp spets. Hårigheten är ej fullt så lång som hos H. alpinum L. och 

 mot spetsarne af fjällen ej heller så tät. Korgarne, hvilka äro fullt så .stora 

 som hos denna, äro betydligt glesare och något mörkare till färgen. Ligula; 

 äro endast mot basen starkt håriga, uppåt glattare och i .spetsarna föga eller 

 kort cilierade. Stiften äro af en rostbrun färg som med åldern öfvergår i 

 brunsvart och äro tätt beklädda med små mörka hårpapiller. Habituelt liknar 

 den mycket H. personatum Fr. genom sin flerbladiga stjelk, men holkar och 

 skaft äro betydligt mera håriga och bladen äro smalare af mera aflång eller 

 rhombiskt-afläng form, ej långt och skarpt eller tätt tandade som hos denna 

 utan nästan helbräddade eller bugtbräddade af korta, trubbiga, rundade eller kort- 

 spetsiga, ofta ojemt fördelade och rätt utstående, stundom något bakåtrigtade, 

 vanligen glesa tänder, eller äro på stjelkbladen en eller ett par af de mellersta 

 tänderna något mera framstående, hvarigenom bladet öfver dem blir bredare 

 och får ett m. 1. m. smalt rhombiskt utseende. Hårigheten är också mjukare 

 och finare än hos H. pcrsonatum Fr. men ofta lika riklig. Stjelken är isynnerhet 

 vid .sjelfva basen men framför allt i sin öfre del liksom holkskaften grå af rik- 

 ligt stjernludd, hvilket äfven är rätt rikligt förhanden på medelnerven men för 

 öfrigt är glest på bladens undersida. Rosettbladen äro ofta talrika vid blom- 

 ningstiden och rosetten blir ofta ännu mera rikbladig genom tidigt, ibland vid 

 sjeltva blomningstiden, men vanligen vid fruktmognaden, utvecklade innovations- 

 rosetter från de mellersta och nedre basalbladens veck. 



Alla bladen hafva basen småningom nedlöpande i de bredt vingade skaften. 

 Stjelkbladen äro ibland nedom midten mera tvärt hopdragna och derefter smalt 

 vigglika. De mellersta äro vid sjelfva basen återigen något utvidgade och halft 

 omfattande, men i allmänhet är .sjelfva basen vid fästpunkten mycket smal. Akla- 

 diet är vanligen mycket långt, och oftast utgår blott en gren från vecket af 

 det öfre bladet, hvilket än är liniesmalt och föga utveckladt, än rätt stort. 

 Stundom utgå grenar från de närmast nedanför varande 2 — 3 bladvecken, hvar- 

 vid den nedersta men nästan aldrig någon af de öfre uppbär i — 2 enblomstriga 

 grenar. De öfre grenarna äro oftast utspärrade och öfverskj litande akladiet. Odlad 

 blir den mer rikgrenig och får vanligen mera utspärrade grenar. 



Men genom dessa karaktärer erinrar den (kanske ännu mera) habituelt om 

 H. depilatum Almqu. isynnerhet om former af denna art med grofva och stora 



