24 ACTA HÜRTI BERGIANI. BAND I. NIO 7. 



oligocephala (sa;pe i — 3-cephala) sat contracta (in spec. cult. laxa) paniculata, 

 deorsuin ramo uno alterove nionocephalo aucta, ramis pedicellisque crassiusculis 

 ± approximatis, inferioribus magis erectis, summis srepe valde (hand raro rectan- 

 gulo-) patentibus rectis v. leviter curvatis acladioque brevi (o — ) 3 — 5 (raro ad 

 30) mm. longo, ± dense canotomentosis pilis ± densis crassis basi longa nigris 

 apice albidis ± hirsutis et glandulis inferne brevibus sparsis — densiusculis su- 

 perne ± longis densis vestitis. Jnvoliicra crassa — crassiuscula nip-icantia et 

 apice pulchre canovariegata basi rotundato-ovata — sat obtusa. Squamce ± lat?e, 

 exteriores nigricantes ± triangulari-ovatas — lanceolata;, apice angiisto + obtusae, 

 interiores + )a^ceolat?e obtiisse — obtusiusculae et intim;e subacutae viridimargi- 

 nat«, marginibiis floccis et pilidis infernc ± late limbatce et ad apiceni ± colora 

 ttan fere toto obtectm, exteriores marginibus angustius stellato-limbatce, omnes 

 ceterum dorso leviter stellata; et sat microglandulosae pilisque crassis nigre- 

 scentibus apice breviter — brevissime albidis mediocribus — sat brevibus, inferne 

 confertis, superne sat densis, glandulis nigris mediocribus et parvis, inferne ± 

 densis, superne sparsis — subnullis immixtis obtectic. CalatJiiiun sat obscure luteum 

 sat radians. Ligulce apice glabr;e, marginales circ. 3 mm. latte. Stylus ± ferru- 

 gineus — sat fuscus fuscohispidulus. 



Ar kanske den vackraste och tillika mest egendomliga och distinkta af 

 Skandinaviens nigrescens-zxi'&å& former, utmärkt från alla andra genom sina af 

 det täta stjernluddet vackert brokiga holkar, hvilket är samladt isynnerhet pä 

 de inre fjällens kanter till ett mer eller mindre bredt band och ofta helt och 

 hållet täcker en . större eller mindre del af de trubbiga svagt purpurfärgade 

 spetsarne (h vilkas tärg ej sällan genomskimrar) samt tydligt af bry ter mot de för 

 öfrigt svarta och mörkhåriga fjällen och de mer eller mindra mörka håren. För öf- 

 rigt är den utmärkt genom sina glaucescenta, på öfversidan med rikliga, svartröda 

 eller lifligt purpurfärgade fläckar bestänkta blad. Dessas form vexlar ej obetydligt. 

 Oftast äro de yttre breda, stundom nästan rundade och de inre ovala — ägg- 

 runda, isynnerhet hos exemplar på denuderad hård men äfven på lösare, friskare, 

 öppen mark. Stjelkbladen, hvilka hos olika individer vexla från i — 3, äro hos dessa 

 äfven bredare m. 1. m. äggrundt lancettlika. Hos exemplar, växande bland gräs 

 och högre örter, äro bladen smalare och tendera att bli m. 1. m. lancettlika, 

 isynnerhet stjelkbladen. Det är isynnerhet hos dessa, som flera stjelkblad upp- 

 träda. På fyndorten hade individer, hvilka växte bland ljung, de smalaste bla- 

 den och flesta stjelkbladen. Hos dessa voro äfven alla eller flertalet af basal- 

 bladen afvissnade. Tänderna variera små och syllika eller längre, isynnerhet 

 vid basen af de mellersta och inre rosettbladen samt 'det nedre stjelkbladet. 

 De äro alltid skarpspetsade, på de nedre och mellersta bladen mera utätrigtade, 

 på de inre mera rigtade framåt och hos dessa olikstora samt m. 1. m. krökta. Hos 

 de yttre och mellersta bladen, hvilka ofta hafva m. 1. m. tvär eller svagt 

 hjertlikt-piUik (men vid medelnerven vanligen vigglik) bas äro de ofta bakåt- 

 rigtade. Till holkarnes utseende erinrar den rätt mycket om H. *ciliatum 

 Almqu. Stud., men kan ej anses beslägtad med denna. Deremot äger den, 

 ehuru till det yttre temligen och till beklädnaden mycket olik, i bladform och 

 tandning en mindre likhet, men framförallt i vippans bildning, t. ex. det korta akla- 

 diet, de öfre vippgrenarnes ställning, och holktjällens form en ganska stor öfverens- 



