28 ACTA HORTI BERGIANI. BAND I. N:0 7. 



mis ± longis et superantibus sat patentibus, inferioribus ± remotis Icviter floccosis et 

 superioribus magis approximatis sat multum curvatis tomentellis glandulis raris 

 nigris adspersis, pedicellis mediocribus acladioque 5 — 10 mm. longo ± tomentellis — 

 tomentosis glandulis nigris sat validis, inferne raris — sparsis, superne sat densiusculis 

 obtectis. Bractea molliter pilosje ± glandulosae, tomentell^. Invohicra gracilia 

 elongata atroviridia basi ± ovato-turbinata v. ovata postea ± rotundata. Squaiiue 

 angustae, exteriores lineares obtusiusculje levissime albo-comatse, interiores e basi 

 latiore sensim in apicem angustum longum flores juniores superantem obtusiu- 

 sculum V. acutum — subulatum levissime albocomatum v. glabrum protracta;, 

 omnes ± virescenti-marginat.-e dorso glandulis validis nigris sparsis — sat densiu- 

 sculis pilis crassis obscuris v. apice + albidis mediocribus raris — sparsis ob- 

 tect£E, ceterum superne efloccosje v. marginibus levissime ad basin rare stellataj. 

 Calatlihmi luteum ± radians. Ligulce apice glabr^e, marginales 3 — 3,5 mm. lata;. 

 Stylus ± fuscescens ± fusco-hispidulus. 



En mj'cket vacker och intressant form, hvilken, liksom i mer eller mindre 

 grad alla af gruppen Sitbccssia Almqu., i flera afseenden närmar sig Orcadea 

 (särskildt H. Schinidtii Tausch och närstående), men äfven företer flera likheter 

 med de med sparsammare indument utrustade formerna af H. nigrescens Willd. 

 Om denna erinrar isynnerhet de yttre bladens vinkliga tandning och de meller- 

 stas något breda, fastän spetsiga, i kanten något ojemna tänder, men äfven de 

 inre bladens sylhvassa och smala, ojemt utbildade tänder erinra om vissa for- 

 mer af H. jiigrescens Willd. framförallt om subsp. ovaliceps Norrl., vidare den 

 rätt rikliga och mjuka något fjäderlika och långa hårigheten på medelnervens 

 undersida och bladskaften samt till en liten del holkarnes indument. Om H. 

 Schinidtii påminner den ibland rätt mycket habituelt äfvensom ej sällan till 

 bladens tandning och form, isynnerhet de inres, samt utseendet hos örtståndets 

 härighet, isynnerhet när hären bli grö fre, såsom ofta händer i kanterna af bladen. 

 Sådana former som denna hänvisa otvifvelaktigt på ett fordom existerande 

 närmare samband mellan Oreadea, Alpina och Vulgata, hvilket än i dag kan 

 spåras hos flera andra former inom de nämda grupperna. För öfrigt är denna 

 form mycket nära beslägtad med H. ^christianicnse Dahlst. (Stenstr. Värml. Arc- 

 hier. 1889), till hvilken den synes utgöra en nordlig paralellform, och har äfven 

 likheter med H. *st£nolfpis Lbg. Genom sin rikare utbildade glandelhårighet 

 och de pä en del af örtståndet utbildade rikliga håren synes den mig tillhöra 

 den grupp af mera glandelhåriga former af Subacsia Almqu., hvilken står närmast 

 Subvidgata Almqu. 



Den är framförallt utmärkt och får ett mycket karaktäristiskt utseende genom 

 sina breda, ofta vinkligt och ojemt tandade, trubbiga och ofta osymmetriskt utveck- 

 lade yttre blad och sina spetsiga skarpt och ojemt till större delen korttandade 

 men vid sjelfva basen långt, smalt och spetsigt tandade eller nä.stan flikade 

 inre blad, hvilka derjemte ofta hafva smala nedstigande fria flikar eller tänder 

 på skaften, de utomordentligt skarpspetsade och med fina syltänder eller länga 

 smala och skarpa flikar eller tänder försedda stjelkbladen, bladens nästan glatta 

 öfversida men på undersidan fint och långt håriga medelnerver och de ytterst 

 långt och tätt finhåriga bladskaften samt slutligen de smala, något glänsande 

 holkarne med långt utdragna, smala och nästan nakna fjäll, klädda af temligen 



