30 ACTA HORTI BERGIANI. BAND I. NIO 7. 



V. apicibus ± albidis sparsis — densiusculis v. etiam sat densis obtecta, Calatlii- 

 iiin ± magnum radians (subl^ete) luteum. Liguhe glabra.% marginales 3 mm. lata; 

 Stylus ± fuligineo-virescens v. fusco-luteus. 



Denna forms ställning och slägtskapsförhållanden äro mig ej fullt klara; 

 habituelt och genom de gråa skaften, de långa holkarne m. m. erinrar den 

 mycket om H. ''catiifies Almqu., hvilken den äfven liknar något i bladformen, 

 men genom sina groft och ojemt flikade blad, hvilka äro sparsamt håriga men 

 undertill, isynnerhet på medelnerven, ganska stjernhåriga samt den långreniga, 

 utspärrade blomsterställningen erinrar den om former, hörande till gruppen 

 Siibccesia Almqu. Inom denna grupp erinrar den till bladtandningen i hög grad 

 om H. ^ccesionigrescens Fries, till holkarne deremot rätt nij'cket om H. *inacrolcpis 

 Kindb., men från den förra är den lätt skild genom sina ljusgröna, ofläckade 

 blad, från den sednare genom det rikligare stjernluddet på holkfjällen, isynner- 

 het i deras kanter, och de talrikare glandierna och håren, hvarigenom den liknar 

 sådana former af gruppen Siibvidgata Almqu., som H. *iiiarginfllutn Dahlst., 

 H. "iiepaticolor Stenstr. m. fl. Torde också stå på gränsen mellan dessa for- 

 mer och Siibaesia Almqu. 



Anträffad 1885 i Norge, Torpen vid Hugelien spridd och odlad af derifrän 

 hemförda frukter 1886 i Linköping, hvarifrän den öfverflyttades 1889 till Bergi- 

 anska trädgården. Här behåller den i hufvudsak sina karaktärer, men håren 

 på holkarne äro korta, mörka, vanligen ej längre än glandierna, hvilkct är van- 

 ligt hos vilda exemplar. För öfrigt blir den bet}'dligt frodigare och rik- 

 blomstrigare. 



Mycket närstående är följande, hvilken tills vidare upijföres som varietct: 



ß. mucescens n. var (v. -subsp. ?) 



A. pr<ecedcnle, cui habitu foliorum forma simillinium, ramis anthela; magis 

 tomcntosis epilosis eglandulosis, pedicellis dense niveo-tomcntosis infcrnc glan- 

 dulis solitariis superne raris nigris sat crassis obsitus, involucris mucorose atrovire- 

 scentia, squamis latioribus brevioribus glandulis nigris densiusculis v. sparsis et 

 pilis brevibus + obscuris sparsis — densiusculis obsitis, ceterum ubique sparsim 

 — densiuscule cano — v. niveo-stcllatis, apices versus subconspicue floccoso-lim- 

 batis, calathiis minoribus obscurioribus magisquc radiantibus nec non stylo ob- 

 scuriore distinctum. 



Liknar föregående till de flesta delar, äfven till bladens form och tandliing, 

 men har ofta något mera tvär bladbas och är för öfrigt mest skild genom 

 något mindre holkar med mera bredbasiga, ej sä utdragna fjäll, hvilka äro 

 gråare af öfverallt spridt, vid basen tätare och endast i öfre delen mot kanterna 

 tydligare samladt ludd samt klädda af glesare glandier och hår. För öfrigt 

 äro skaft och grenar ofta nästan hvita af rikligt stjernludd, de förra glest klädda 

 af grofva och korta glandelhår, de sednare vanligen aldeles utan beklädnad af 

 hår och glandier. Står betydligt mera inom gruppen Subcccsia Almqu. än hufvud- 

 formen och erinrar bland former af Siibzndgata Almqu. till holkarne mera om 

 sådana former som H. *fi/scod?!ercHm Norrl. och H. *iiio/ybdiniiin Stenstr. Ar 

 för öfrigt habituelt ytterst lik hufvudformen men är nog skild från densamma 

 som varietet, måhända t. o. m. som egen underart. 



Båda formerna hafva ofta, framförallt hufvudformen, hvilken till stjclkbladens 



