3» ACTA HORTI BERGIANI. BAND. I. NIO 7. 



alba dense floccosa sat lata et ± conspicua pulchre ornatte, ceterum pilis ± 

 obscuris brevibus ± crassis densiusculis — ■ sat densis et glandulis minutis 

 cerinis v. nigrescentibus raris ( — sparsis) vestitje. Calatliiinn Ijete luteum ra- 

 dialis. LigulcB apice glabrje, marginales 2,5 mm. latje. Stylus fusco-virescens. 



En mycket distinkt och särdeles vacker form, utmärkt af sina ljust gröna 

 föga håriga, ofvan vanligen purpurfläckade blad, af hvilka de yttre af de få- 

 taliga basalbladen äro glest och bredt korttandade, de öfriga tätare och skar- 

 pare tandade af ett färre antal oHkstora längre triangulära tänder, blandade med 

 smärre och talrikare, fä och spetsiga stjelkblad, hvilka äro uppåt hastigt decre- 

 scerande och af m. 1. m. äggrundt lancettlik form och skarpspetsade samt ojemt 

 tandade af oregelbundet växlande, få stora och spetsiga samt talrikare, smärre 

 tänder, blandade med små uddtänder, temligen rik kvastlik, föga utspärrad, nedåt 

 obestämd vippa med af tätt stjernludd grågröna till nä.stan hvita grenar och 

 holkskaft, af hvilka de förra äro glest, de sednare, utom af glesa eller uppåt 

 något tätare vanligen gulaktiga glandier, äfven klädda af m. 1. m. täta, korta 

 hår med tjock och tämligen läng mörk bas och mycket korta ljusa spetsar samt 

 framförallt genom grönhvita, brokiga holkar med medelmåttigt tät beklädnad 

 af korta mörka hår och glesa, vanligen gulaktiga glandier samt på den mör- 

 kare ryggen med glesa stjernhår, men hvilka i fjällens mer eller mindre breda, 

 gröna kanter äro tätt hopade till en temligen bred och tydlig ljus rand, och 

 slutligen ljusa, glesa korgar. Stjernluddet i kanterna af Qällen är, isynnerhet vid 

 basen, skarpare begränsadt från de glesa stjernhären pä fjällens ryggar men 

 bildar uppåt en bredare bard, hvilken är mera obegränsad inåt. Bäst fram- 

 träder luddkanten hos exemplar med holkfjällens ryggar svartgröna, hvarigenom 

 holkarne fä ett tydligt brokigt utseende. Den gröna färgen i fjällkanterna, hvil- 

 ken är mycket ljus och liflig, lyser mer eller mindre tydligt igenom den hvita 

 luddkanten, hvarigenom holkarne, isynnerhet hos exemplar, som växa i skugga, 

 få ett mycket karaktäristiskt, hvitgrönt men i detta fall ej sä tydligt brokigt 

 utseende. 



Är nära beslägtad både med H. *striaticeps Dahlst. och H. *acrolcHCuin 

 Stenstr. men väl skild från båda genom sina ljusare och fläckiga blad och sina 

 grönhvita holkar med färre glandier men mera framträdande hår. Behäller odlad 

 sitt karaktäristiska utseende. Odlad härstädes sedan 1 886 af frukter från /V&r^^, 

 der jag sommaren 1S85 fann den ymnigt på Bygdö vid Kristiania och pä 

 Malmön samt Ulvön i Kristianiatjorden. 



2. Hieracium ■duplicatum Almqu. n. subsp. 



Dahlst. Hier. exs. fasc. II, n. 84. 



Caiilis 40 — 50 cm. altus (in. spec. cult. 60 — 70 cm.) sat gracilis flexuosus 

 I — 2 ( — 3) folius, inferne pilis raris mollibus longis obsitus efloccosus, ceterum 

 leviter pilosus — subglaber rare stellatus, apice rare — sparsim et breviter pilosus 

 sparsim — densiuscule stellatus et raro glandulis solitariis obsitus. FoHa supra 

 obscure viridia srepe valde et irregulariter purpureo-maculata, subtus pallide 



