Sedan en särskild afdclning för ormbunkar ute i det fria blifvit anordnad 

 i Bergielunds botaniska trädgärd somrarne 1888 och 1889, besökte jag 

 vintern 1889 — 1890 dä och då denna afdelning, för att se till, huru våra orm- 

 bunkar förhälla sig under vintern. Jag bemärkte dä, att vår vanliga stensöta, 

 Polypodium vulgare L., företedde ett helt olika utseende vid olika tillfällen. 

 An syntes bladen vara alldeles förfrusna och förtorkade, än åter visade de sig 

 fullt friska och höggröna. Med anledning af dessa iakttagelser beslöt jag att 

 under följande vinter nägot närmare undersöka, huru härmed egentligen hängde 

 tillsammans. Dä denna undersökning rätt snart gaf oväntade, positiva resultat, 

 beslöt jag att utvidga området för undersökningen sä, att i denna indrogs dels 

 flertalet af våra svenska ormbunkar och dels äfven ät.skilliga utländska. 



För lättare öfversigts skull må framställningen här fördelas pä två afdel- 

 ningar, af hvilka den förra hufvudsakligen sysselsätter sig med ormbunkbladens 

 rörelser, förmåga att upptaga vatten genom sin yta — eller saknaden af denna 

 förmåga — samt varaktighet; under det den andra väsentligen behandlar vissa 

 ormbunkars förmåga att, sä att säga, lefva upp igen (reviviscera), efter att 

 månader och är hafva förvarats torkade och pressade i herbarier, 



1. Om Ormbiiukblcideus rörelser, förmåga af vatten- 

 upptaguiüg, varaktighet m. m. 



Polypodium vulgare L. 



Till studium af denna ormbunkart erbjuder Bergianska trädgården ett sär- 

 deles gynnsamt tillfälle. Den förekommer här dels spontan och dels planterad 

 i många hundratal af exemplar. Den växer på lokaler af mycket olika be- 

 skaftenhet, dels i mossig" skogsmark, dels i torra och varma bergsspringor och 

 dels under öfverhängande klipputsprång, der den öfvervintrar utan att någonsin 

 blifva täckt af snö, dervid stundom utsatt för en köld af — 20° till — 30° C. Den 

 förekommer på lokaler med exposition mot nästan alla väderstreck, bland annat 

 så väl mot söder som mot norr. 



Den form af arten, som här finnes, är den i Sverige allmänna, som af 

 Milde blifvit benämnd var. roiundata. 



Vintern inträdde här är 1890 mycket tidigt, nämligen strax efter midten 

 af November. Snö föll rikligt d. 23 och 24 Nov. Mellan den 25 och 29 Nov. 



