6 ACTA HORTI BERGIANI. BAND I. NiO 8. 



torkades noggrant med tillhjelp af läskpapper i) samt vägdes ånyo. De två 

 förstnämnda befunnes nu hafva tilltagit i vigt fullt 85 procent. -) Bilden 2 a, 

 tafl. I visar försöksbladets, n:o i, utseende före Immersionen; och bild. 2 b 

 samma blads utseende efter 36 timmars immersion. 



Med bladen af den andra serien — den i rummet med + 15" till + 17,5" C. 

 temperatur — förfors pä samma sätt. Anmärkas må härvid, att den tid, som 

 åtgick för dessa blad att återvinna turgescensen, var väsentligen kortare: för 

 ett blad 30 timmar, för det andra 24 timmar och för det tredje (det minsta) 

 blott 12 \ timme, detta helt visst stående i sammanhang med immersions-vattnets 

 högre temperatur i denna serie. Med turgescensen följde äfven här fullständig 

 friskhet och grönska. Vid vägning visade det sig, att vigtstillökningen för 

 dessa tre blad var ej mindre än, i medeltal, 95 procent. 



Under återstoden af Februari samt under Mars och April, då kalla och 

 torra perioder omvexlade med mera milda och fuktiga, blef jag i tillfälle att 

 många gånger ute i det fria iakttaga, huru Polypodium-blad, som under köld- 

 perioder blifvit fullständigt lufttorra och hoprullade, under blidvädersperioder 

 ånyo blefvo friska och turgescenta genom att upptaga snövatten eller (under 

 April) regnvatten genom sin yta. Ett upptagande af vatten medelst blad- 

 skaften frän rotstocken och rötterna var under största delen af denna tid omöjlig- 

 gjordt deraf, att marken var fullständigt frusen. Först den 27 och 28 Mars 

 blef marken på ställen med sydlig exposition så pass upptinad, att röt- 

 terna kunde börja att fungera såsom vattenupptagare. 



Bland de många blad, som jag vid denna tid observerade under öfver- 

 gång från lufttorrhet till turgescens, dels pä grund af vattenupptagning genom 

 bladytan och dels genom rötterna, har jag låtit afbilda ett par på taflan I i 

 figurerna 5 och 6. 



Fig. 5 visar ett blad, hvars topp blifvit turgesccnt derigenom, att den 

 hvilat på en klippa, som öfversilats af snövatten, hvarvid den genom sin undre 

 yta insugit vatten. De tvä på venstra sidan befintliga, uträtade segmenten 

 hafva blifvit turgescenta af vatten, som droppat ned på dem från öfverhängande 

 (döda) grässträn; och de basala segmenten hafva blifvit turgescenta af vatten, 

 tillfördt dem genom bladskaftet från rötterna ur den nu i upptining stadda 

 marken. 



Fig. 6 visar ett blad, der bladskifvans främre hälft håller på att blifva 

 turgescent af ofvanifrån ncddrypande vatten, som upptagits genom bladytan, 

 under det att den bakre hälften är i färd med att återvinna sin turgescens af 

 vatten, tillfördt genom bladskaftet ur marken. 



Fig. 4 deremot visar ett blad, som håller på att blifva turgesccnt genom 

 vatten, tillfördt uteslutande genom bladskaftet ur marken. Muruvida bladet 

 skulle hafva kunnat nå full turgescens pä denna väg, är dock ovisst. Hvad 

 jag ute i det fria i detta afseende iakttagit, sammanlagdt med resultaten af 



') För ;Ut möjliggöra en noggrann aftorkning användes lorctriidesvis sterila blad. Sori 

 hos de fertila äro svåra att lullständigt befria från vidhängande vatten. 



-) Sidan 1 1 meddelas en tabell, som exakt angifver de siffror, som framgingo af vägningarna 

 vid dessa samt flera andra liknande försök. 



