v. B. WITTROCK, DI- FII.ICIBUS OBSRKVATIONKS BIOLOGIC«. 9 



på sådant sätt, att vissa delar af bladet — hviika kunna vara belägna hvar som 

 helst, i skifvans främre del lika väl som i dess bakre — te sig fullt friska och 

 gröna, under det att andra delar af samma blad äro gula, brunaktiga eller rent 

 bruna. Bortdöendet sker så att säga bitvis, något som vi framdeles skola få 

 lära känna i ännu egendomligare form hos andra ormbunkarter. På taflan III 

 i bilden 5 har jag låtit afbilda ett blad af Polypodium vulgare, som delvis är 

 lefvande, delvis är dödt. Dess historia är följande. Det intogs uti torrställ- 

 ning i Januari och sattes med rotstocken (som då hade flera rötter än hvad 

 bilden visar) i vatten. Efter någon tid blef det turgescent till sin nedre del; 

 den öfre deremot förblef i torrställning, ehuru exemplaret fick stå i vatten flere 

 veckor. Nu togs det ur vattnet och fick torka till lufttorrhet samt ligga så 

 ungefär en månad. Efter denna tid immergerades bladet på vanligt sätt och 

 visade efter iS timmar det utseende, som ofvannämnda bild angifver. Den del 

 af bladet, som af vattenupptagning genom rötterna blef turgescent i Januari, är 

 fulLständigt död och bär också Polypodium-bladens karaktäristiska, kastanjebruna 

 dödsfärg; den åter, som förblifvit i torrhetstilLstånd ända från den tid, dä bladet 

 togs in utifrån, till den tid, då bladskifvan immergerades, är frisk och grönskande. 



Då Polypodium-bladen äro döda, intaga de väsentligen samma ställning, 

 som de Icfvande bladen, då dessa äro lufttorra. För att pröfva, om bladskifvan 

 hos döda blad, på samma sätt som hos lefvande lufttorra, återtager sin ut- 

 bredda form vid immersion, anställde jag några försök. Dessa visade, att äfven 

 döda blad genom vatten-imbibition till väsentlig del återtaga sin form; dock 

 aldrig fullständigt, i ty att skifvans öfversida alltid förblifver mer eller mindre 

 konkaverad, på grund deraf, att segmenten ej förmå att fullt räta ut sig. 



Ofvan har blifvit nämndt, att bladskaften hos Polypodium-bladen leda vatten 

 blott mycket trögt. För att utröna, huru det i detta afseende förhåller sig 

 med bladskifvorna, anställde jag ett försök, som här må omnämnas. Ett luft- 

 torrt, lefvande blad nedsattes i vatten i böjd ställning på sådant sätt, att blott 

 mellersta delen af bladskifvan vättes. Bladet fick .stå på detta sätt i ett rum 

 af -1-15° till + 18° Cels. från den 19 till den 28 Februari. Då det nu togs 

 upp, egde det det utseende, som tafl. I, bild. 7 a utvisar. Ehuru bladet på 

 ofvannämnda sätt varit immergeradt i nio dygn, hade nästan endast den del 

 af detsamma, som varit i omedelbar beröring med vatten, blifvit turgescent. 

 För öfrigt hade turgescensen utbredt sig blott till de vattnet allra närmaste af 

 de i luften befintliga delarne af bladskifvan. För att tillse, huruvida bladets 

 lufttorra delar fortfarande voro lefvande eller ej, immergerades nu hela bladet 

 på vanligt sätt. Efter 18 timmar visade det sig turgescent samt till alla delar 

 friskt och lefvande, med den gestalt som tafl. I, bild 7 i angifver. Nu be- 

 skrifna försök upprepades med ett par andra blad och med samma resultat. 



De första immersions-experimenten med blad af Polypodium vulgare L. 

 anställdes, såsom ofvan är nämndt, pä högvintern. För jemförelse ansåg jag, 

 att dylika försök äfven borde göras på våren och sommaren. I andra veckan 

 af April immergerade jag ett fullständigt lufttorrt, sterilt blad vid en temperatur 

 af +17" till -f 18° C. Efter 42 timmar var det fullt turgescent samt friskt. 

 Det befanns hafva ökat i vigt från 0,322 gm till ej mindre än 0,760 gm. 

 Tre blad, som till bladskifvans främre del voro fertila och till den bakre sterila. 



