10 ACTA HORTI BERGIANI. BAND. I. NiO 8. 



immergerades. De voro ej fullständigt lufttorra, i ty att bladskaften genom 

 vattentillförsel från den nu mestadels upptinade marken voro till större delen 

 turgescenta. Redan efter lo), timme voro de till alla delar turgescenta, och 

 ej blott detta, utan de fertila partierna af skifvorna voro till sin största del 

 genomdränkta af vatten, d. v. s. att äfven interceliularrummen blifvit vatten- 

 fyllda. 1) Detta berodde helt säkert derpå, att bladen nu på våren, då tiden 

 för deras död nalkades, voro mindre lifskraftiga än förut, och detta isynnerhet 

 hvad de fertila delarne beträiTar. Då man iakttager i naturen, huru det till- 

 går vid bladens bortdöende, finner man regelmässigt, att de fertila bladdelarne 

 dö bort tidigare än de sterila. 



Afven i början af Juli månad företogos ett par immersionsförsök. På grund 

 af ihållande torr väderlek hade de unga bladen hos en del Polypodium-kolonier, 

 som växte i bergssluttningar med sydlig lutning, torkat till lufttorrhet. Två 

 blad immergerades på vanligt sätt i vatten af c:a -f 22° C. Efter 14 timmar 

 befunnos turgescensen och friskheten fullständigt hafva återkommit. Vigten 

 hade ökats med omkring 125 procent (de exakta siftertalen kunna ses af ta- 

 bellen I, n:o II och 12, här nedan). Af dessa försök framgår, att äfven unga 

 blad, som äro långt ifrån fullvuxna, kunna uthärda uttorkning till luftorrhet utan 

 att taga skada. 



Här meddelas tre tabeller, som innehålla detaljuppgifter beträffande de 

 experiment, vid hvilka vägningar -) förekommit. 



') Hos blad, som intogos och immergerades under Februari, inträdde genomdvänlming 

 vanligen efter 5 till 8 d3'gn; i ett enstaka fall först efter 22 dygns immersion. Genomdränlcning 

 — åtminstone då den är endast partiel — behöfver ingalunda medföra bladets död. 



^) De vägningar, som egde rum under Februari månad, då precisionsvåg ännu saknades 

 härstädes, äro utförda på Landtbruksakademiens Experimentalfälts agrikultur-kcmiska laboratorium 

 af professor L. F. Nilsson och doktor C. G. Eggertz, till hvilka jag härmed hembär mitt 

 hjertliga tack. 



