26 ACTA HORTI BERGIANI. BAND I. N:0 8. 



Vid immersion af sterila, mer eller mindre vissna blad, kan man iakttaga, 

 att den del af öfverhuden på bladets undersida, som ligger midt öfver kärl- 

 strängarne, vätes och genomdränkes betydligt snabbare än öfriga delar af bla- 

 det. Tafl. III, bild. 8 visar toppen af ett från undersidan sedt blad, hos hvil- 

 ket — efter c:a 5 timmars immersion — genomdränkning af de nämnda blad- 

 delarne just häller pä att försiggå. 



Woodsia ilvensis (L.) R. Br. 



Alla hittills omtalade ormbunkarter hafva öfvervintrande blad. Hos denna 

 art åter äro bladen sommarblad af ganska kort lifslängd, nämligen blott af tre 

 till fyra månaders. 



I Bergianska trädgården finnes W. ilvensis planterad på ett par ställen. 

 Dessutom förekommer den spontan uti bergspringor i trädgårdens grannskap. 



Mer än en gång har jag under torra somrar sett denna växt stå — så- 

 som det syntes — förtorkad och död uti jordfattiga klippremnor och dervid un- 

 drat, hvarför den efter regeln förekommer just på sådana växeställen, der den 

 sä ofta är utsatt för att lida och (som jag dä antog) gå under af torka. När 

 jag genom de undersökningar vintern 1890 — 1891, för hvilka här redogjorts, 

 fått någon kännedom om ormbunkbladens biologi, anade jag redan, innan jag 

 haft tillfälle att undersöka vä.vten, huru det hängde tillsamman med dess till 

 utseendet fullständigt förtorkade blad. De voro sannolikt blott skendöda, ej 

 verkligt döda. Den öfvermåttan torra för- och högsommaren i år har gifvit 

 mig rikliga tillfällen att genom undersökningar ådagalägga riktigheten^ i väsent- 

 liga delar, af denna min förmodan. 



Redan i förra hälften af Juni, innan ännu bladen voro fullvuxna, träflades 

 Woodsia-kolonier med förtorkade blad. Under senare hälften af Juni samt de 

 första dagarne af Juli företog jag talrika immersions-experiment, som visade, att 

 de torra bladen voro lefvande. De återtogo sin turgescens och grön.ska på 

 II till 26 timmar. 1) Deras vigt ökades härvid i medeltal med 211 procent. 

 Anmärkas må, att vigtstillökningen hos unga, ej på långt när fullvuxna blad 

 visade sig större än hos äldre och nästan fullvuxna. Hos de förra uppgick 

 den i medeltal till 220 procent, och hos de senare till 204 procent. Detalje- 

 rade uppgifter erhållas på tabellen XII. Denna tabell visar äfven, att bladen 

 behöfde immergeras temligen länge för att blifva genomdränkta, och att de 

 af genomdränkningen erforo en relativt ringa vigtstillökning. Beträffande för- 

 söksbladet n;o 6 (som är afbildadt på tafl. V i fig. 7) må nämnas, att blad- 

 skifvans öfre del tillväxte i längd 2,5 millimeter under de sju "dagar bladet 

 fortfor att vara immergeradt för att blifva genomdränkt. 



Den form bladet vid torrställning antager, då det är mycket ungt, är 

 temligen oregelbunden. Rachis böjer sig mer eller mindre framåt och blad- 

 skifvans segment göra pä samma sätt; se tafl. V, bild. 7 A och 8 A. Hos 



') Ett mycket litet bl;ui biet turgcsccnt redan p.i 5 timmar 45 minuter. 



