v. B. WnTKOCK, \W. ni.lClBUS OliSI-KVATIONHS lUOLOGlC/K. 29 



Vid redogörelsen för bladens biologi hos rolypodiiiin vulgare L., AspU-nii(m 

 Trichoiiiancs L. och Blcckmiin Spicant (L.) har jag nämnt, att man hos dessa 

 växter understundom träffar blad, som till vissa delar äro döda, men till andra 

 delar friska och lefvande. Hos Polystichum Filix mas (L.) är detta ofta — 

 eller rättare oftast — förhållandet med de blad, som öfvervintra. Det vanligaste 

 fallet är det, som bilden i på taflan III är afsedd att åskådliggöra. Denna 

 bild visar ett sterilt och temligen litet blad '), som jag iakttog den 19 Februari 

 1891. Det var fullständigt nedböjdt, så att bladets undersida hvilade på den 

 af smältande snö och is fuktiga marken. Dess skaft samt ungefär en tredjedel 

 af rachis voro döda samt delvis stadda i upplösning. Färgen på dessa blad- 

 delar var — såsom bilden visar — gråbrun. Bladets öfriga delar, nämligen de 

 öfrc två tredjedelarne af rachis samt alla bladsegmenten voro deremot gröna 

 och lefvande. Efter alla tecken att dömma hade bladet varit i väsentligen 

 samma tillstånd allt sedan de första snöfallen och den starka frosten i sista 

 veckan af November 1890. 



Sedan bladet blifvit afbildadt, lade jag det på fuktig sand under en glas- 

 kupa, för att se till, huru det vidare skulle förhålla sig. Jag iakttog då, att 

 det — efter att några veckor hafva hållit sig lika friskt som det var, då det 

 togs in — dog bort bit för bit; och detta så långsamt, att vissa delar af det- 

 samma (ett par segmentflikar) lefde ännu i förra hälften af Juli; således nära 

 5 månader sedan det blifvit intaget. Hvad som gjorde det möjligt för de 

 öfre delarne af detta blad att fortlcfva, fastän de nedre delarne af detsamma 

 voro längesedan döda, var påtagligen, att det med sin (undre) yta hvilade pä 

 ett fuktigt underlag: ute i det fria den snötäckta marken och inne i rum den 

 fuktiga sanden under glaskupan. 



Huru vigtigt det är för Polystichum-bladet att vara i omedelbar beröring 

 med ett fuktigt underlag, om det skall kunna lefva vintertiden, ådagalägges på 

 ett synnerligen påtagligt sätt af bilden 2 på taflan III. Denna visar nedre delen 

 af ett temligen stort, sterilt blad, som ute i naturen hade ett sådant läge, att 

 den ena sidans (den högras) bladsegment hvilade horisontalt på marken, under 

 det att den andra sidans (den venstras) voro riktade snedt uppåt och ej stodo 

 i beröring med marken. ^) Följden af detta läge hade blifvit, att högra-sidans 

 bladsegment voro friska och gröna, under det att den venstra sidans — liksom 

 äfven bladskaft och rachis — voro fullständigt döda. 



Att sterila blad äro härdigare än fertila har redan af Luerssen blifvit iakt- 

 taget. Bilden 4, taflan III visar, att hos blad som delvis äro fertila och del- 

 vis sterila, de sterila delarne äro afgjordt härdigare än de fertila; och detta 

 icke blott sä, att sterila bladsegment lefva och grönska, under det att fertila 

 äro döda och brunfärgade, utan äfven så, att sterila flikar af ett bladsegmcnt 

 lefva under det att fertila flikar af samma segment äro döda. 2) 



Blad af samma beskaffenhet, som det i fig. i på tafl. III afbildade, iakt- 

 tog jag upprepade gånger under loppet af eftervintern och våren. Till samma 

 slag hör i hufvudsak äfven det lilla sterila blad, som är afbildadt i fig. 3. 



') Bladet är afbildadt i naturlig storlek samt sedt från undersidan. 

 ^) Bladet iakttogs och afbildades den 3 Mars 1891. 



