32 ACTA HORTt BERGIANI. BAND [. NIO 8. 



sä småningom gär tillbaka, dä bladet tages upp nr vattnet och detta i allmän- 

 het utan att bladet tager någon skada af genomdränkningen. Sä sker äfven 

 hos Aspidium Lonchitis (L.), men härvid är att märka att återgången till nor- 

 mal turgescens här går synnerligen snabbt. Strax efter det att bladet tagits 

 upp ur vattnet, börjar genomdränkningen att på ett tydligt skönjbart sätt för- 

 svinna, först från bladets undersida och derefter från bladets öfriga delar. Redan 

 efter i 1 timmas förlopp var genomdränkningen hos det blad, om hvilket här 

 ofvan talats, fullständigt borta. — Detta blad lades derpå under en glaskupa på 

 fuktig sand och höll sig der lefvande i flera veckor. 



Aspidium aculeatum (L.) * lobatum (Huds.). 



De exemplar af denna art, som odlas i Bergianska trädgården, härstamma 

 från Örs socken i Dalsland. De äro skänkta af kandidat A. Fryxkll, som 

 först funnit växten på denna dess nordligaste lokal i vårt land. 



Bladen äro fullständigt öfvervintrande. De lefva — åtminstone delvis — 

 ett godt stycke in på andra sommaren. Ännu i slutet af Augusti finnas här 

 fjolårsblad som ej äro helt och hållet döda. 



Vid torkning till lufttorrhet dö bladen. En mindre stark torkning tåla de 

 dock vid. I halfturgescent skick upptaga de vatten genom sin yta med be- 

 gärlighet. 



Aspidium Braunii Spcnn. 



Af denna art har odlats exemplar, erhållna från Haage & Schmidt i Er- 

 furt. Mot slutet af hösten förlidet år täcktes de med tallris, hvartill redan i 

 November kom ett snötäcke, som blef qvarliggande under hela vintern. På 

 denna — såsom det visade sig — mycket verksamma täckning berodde helt 

 säkert, att flera af bladen ännu voro vid lif, då täckningen efter midten af April 

 togs bort. LuHR.s.sEN .säger i), att bladen i Tyskland ej äro öfvervintrande; 

 och bladens mjuka beskaftenhet angifver tydligt, att de ej äro afsedda för att 

 öfvervintra. 



Förökning genom knoppar från bladen är, såsom bekant, ej sällsynt bland 

 ormbunkarne. Vi erinra derom, att bland de ormbunkar, som tillhöra vår flora, 

 Ptcris aqitilina L., Polysiichuiu Filix mas (L.) Roth och Onoclca Strutliiopieris 

 (L.) Roth utveckla knoppar frän blad-skaften. I varmare länder finnas äfven- 

 ledes ej fä arter, som utveckla knoppar frän blad-skifvorna -'). Inom vår 

 ormbunksflora är en sådan adventivknopp-bildning — så vidt jag vet — hittills 

 ej känd. Det öfverraskade mig ej så litet att finna, att en dylik knoppbildning 



') 1. c. sid. 3)1. 



-) S.i cxcmpolvis do bcl;.int:i Asl^lriiiinn Inilhifcnnn Forst, och Cys/optcris Inilhifi'ra (Sw.irtz) 

 n'iih., hvilkcn sistnämnda art tiifvcs väl i det fria lios oss. 



