v. B. WITTROCK, DK MUCIBUS OBSEKVATIONES BIOI.OGIC/E. 37 



Adianthum pedatum L. dcIi A. Capillus veneris L. 



Den förstnämnda arten har visat sig härdig i Bergianska trädgården; 

 den senare äter måste flyttas in i växthus eller boningsrum om hösten för att 

 ej förfrysa. 



Begge dessa arter — liksom äfven alla andra arter af slägtet, som jag 

 på herbarie-material undersökt — hafva bladskifvorna på båda sidor klädda af 

 vaxöfverdrag. Vid Immersion visa de silfverglansfenomenet på ett särdeles 

 vackert sätt. 



Uti trädgårdsböcker finner man, vid tal om ormbunkarnes skötsel, den 

 föreskriften, att bladen hos Adiaiit/iiun-diritvndi ej böra »spritas», under det att 

 flitig spritning tillrådes, då det gäller öfriga växthus-ormbunkar. Såsom af det 

 här förut sagda framgår, har denna föreskrift god grund. Under det att de 

 flesta andra ormbunkar begärligt upptaga vatten genom sina bladytor, slå Adia7i- 

 //;'«7«-arternas blad fullständigt frän sig vattnet. Spritning är sålunda här till 

 intet nyttig; snarare kan den inverka ofördelaktigt genom att åstadkomma me- 

 kanisk skada på de vanligen särdeles fint byggda AdiantJmm-hXs.å&n. 



2. Om återiipplefvande (revivisceraude) Ormbunkar. 



Af de undersökningar öfver ormbunkbladens biologi, för hvilka uti förra 

 afdelningen redogjorts, föranleddes jag till den förmodan, att ej blott bladen 

 utan äfven växten i sin helhet hos en eller annan art skulle genom tjenlig be- 

 handling kunna bringas att lefva upp igen från ett tillstånd, uti hvilket han 

 väl af alla betraktats såsom död, nämligen från det torkade och pressade till- 

 stånd, uti hvilket han förvaras uti herbarier. Särskildt föreställde jag mig, att 

 mindre ormbunk-arter hvilka af hvarje noggrann växtsamlare upptagas och pres- 

 sas i tullständiga exemplar med rot, stam och blad, i främsta rummet borde 

 egna sig för revivifieringsförsök. 



Under loppet af sistlidne vår och innevarande sommar har jag anställt 

 talrika dylika försök och funnit min ofvan uttalade förmodan besannad i ej så 

 få fall. Jag vill här först lemna en redogörelse för de försök, som haft fram- 

 gång, för att derefter med några ord omnämna dem, som lemnat negativa 

 resultat. 



Scolopendrium nigripes W. J. Hook. 



Af den synnerligen skicklige och för sin sak lifligt intresserade botaniske 

 resanden Mr. C. G. Pringle frän Vermont i Förenta Staterna har Naturhisto- 

 riska Riksmuseets botaniska afdelning sedan tre år tillbaka inköpfc serier af de 



