50 ACTA HORTI BERGIANI. BAND I. N:0 8. 



Sedan jag nu redogjort för de revivifieringsförsök, som utfallit lyckligt, 

 anser jag mig böra omnämna äfven dem, som ej lyckats. 



Fruktlösa revivifieringsförsök hafva gjorts med följande ormbunk-arter : 

 Acrostichtmi araneorum Eaton (exemplaren från Mexiko, insamlade 1889), Allosians 

 crispus L. (Norge 1886), Aspidium Lonchitis L. (Sverige 1889), Asplenium 

 Adimithum nigruin L. (Norge 1 886), Aspl. erectum Bory p' subbipimiatum Hook. 

 (Mexiko 1890), Aspl. formostim Willd. (Brasilien 1875), Aspl. gennaniciiin Weiss 

 (Norge 1886 och Bosnien 1889), Aspl. marinum L. (Norge 1886), Aspl. puinibim 

 Swartz (Mexiko 1889), Aspl. Ruta muraria L. (Norge 1886, Bosnien och Herce- 

 govina 1889), Aspl. septentrionale (Bosnien 1889), Aspl. Trichomanes L. (Bo- 

 huslän, Vestergötland och Bosnien 1889), Aspl. viride Huds. (Grönland 1883, 

 Norge 1884, Hercegovina 1889), Botrycliium Ltmaria L. (Island 1883), Blecknum 

 Spicant L. (Bohuslän 1887), CetcracJi officiiiarum Willd. (Madeira 1885, Bosnien 

 1889), Cystopteris fragilis L. (Grönland 1883), Cystopteris fragilis L. ß anthrisci- 

 folia Koch (Bosnien 1889), Isol-tes Duricei Bory (Frankrike 1860), / Hystrix 

 Dur. (F'rankrike 1866), /. setacea Delile (Frankrike 1862), Opldoglossum vulgatum 

 L. (Sverige 1884), Polypodium plesiosorum Kuntze (Mexiko 1890), Polyp, vul- 

 gare L. (Sverige 1888 och 1889), Woodsia ilvensis L. (Sverige 1879), W. 

 fragrans L. (Grönland 1870), W. glabdla R. Br. (Spetsbergen 1868) och W. 

 hyperhorea R. Br. (Grönland 1883). 



Orsakerna, att revivifieringsförsöken med dessa arter ej haft framgång, kunna 

 vara flera. Med en del af dem torde förhållandet otvifvelaktigt vara det, att 

 de ej fördraga uttorkning till luftorrhet utan att gå under. Hvad en annan 

 del beträffar, hafva de försöksexemplar, som stått mig till buds, helt vi.sst varit 

 för gamla. Det förhåller sig nog med ormbunkar på samma sätt som med 

 sporer och frön samt med mossplantor ' ), att hvarje särskild art har sin tem- 

 ligen noga bestämda tidrymd, under hvilken den i torrt tillstånd kan behålla 

 lifvet. Hvad särskildt de ofyan nämnda /sw/fi'-arterna beträffar, beror miss- 

 lyckandet här utan allt tvifvel derpå, att försöksexemplaren varit allt för gamla 

 (25 till 31 år). Vi erinra oss att Durieu och Al. Braun uppgifva den tid- 

 rymd, inom hvilken revivifieringsförsök med knölstammar a( just samma arter 

 för dem lyckats, till 2 — 6 är. 



Sammaufattning af resultaten. 



Söka vi i korthet sammanfatta resultaten af här ofvan meddelade under- 

 sökningar, skulle de kunna formuleras på följande sätt. 



I. Bladen hos åtskilliga ormbunkar (Pliyllopterides) kunna uthärda uttork- 

 ning till lufttorrhet, såväl vinter som sommar, utan att deraf lida någon skada. 



') G. Schröder har genom talrika revivifieiings experiment med herbarie exemplar af blad- 

 mossor kommit till det resultat, att alla de vegetativa cellerna hos bladniossor, som förvarats 

 torra i 5 år, efter regeln äro döda (se .Ueber die Austrocknungsfähigkeit der Pflanzern sid. 20 

 och 21). 



