v. B. WITTROCK, DK MUCIBUS OBSERVATIONES BIOLOGIC.E. 5 1 



Hos följande arter cger här vid Stockholm regelmässigt en sådan uttorkning 

 hvarje vinter rum uti det fria: hos Polypodiiiin vulgare L., Asplcnimn Tri- 

 choinanes L., A. septcntrionale (L.) Moftm., A. Ruta inuraria L. och A. gcr- 

 maniaim Weiss. 



2. Den gestalt bladen vid uttorkning antaga — »torrställningen» — är 

 karaktäristisk för hvarje särskild ormbunkart. Hos Polypodiuin imlgare L., P. 

 Plwnula H. B. K., Nothochheim anrantiaca Eaton och Woodsia ilvcnsis (L.) 

 R. Br. böja sig bladsegmenten mycket starkt uppåt (se tafl. I bild. 2 a, tafl. 

 V bild. b C, T A och 8 A samt träsnittet pä sid. 42); hos Asplcniiiiii Ruta 

 nmraria L. sker böjningen dels uppåt och dels nedåt (tafl. II bild. 4 a och 5 

 a)\ hos Asplenium Trichoiiianes L., A. viride Huds., A. septentrionale (L.) 

 Hofifm., A. germaniciuii Weiss, A. ficrcatiiin Thunb., A. Pringle! Davenp. och 

 Scolopendriiun officinale (Ehrh.) DC. ske böjningarne nedåt, på olika sätt hos 

 de olika arterna (tafl. II bild. i a, 2 a, ^ a, 6 a, "] a, 'i a och tafl. V 

 bild. 8). 



3. Lefvande ormbunkblad i torrställning upptaga vid regn o. d. ute i 

 det fria (liksom äfven vid vatten-immersion inne) genom sina bladytor stora 

 qvantiteter vatten, tills de blifvit fullt turgescenta. Den mängd af vatten, bladen 

 på detta sätt upptaga, är olika hos olika ormbunkarter. Exempelvis må an- 

 föras, att bladens vigtstillökning, frän det lufttorra till det turgescenta tillståndet, 

 på grund af vattenupptagning genom bladytorna uppgår hos Polypodiuin imlgare 

 L. till 70 ä 100 procent, hos Aspleniuvi Trichomanes L. till något mer än 

 100 %, hos A. Ruta muraria L. till omkring 130 %, samt hos Scolopendrium 

 officinale (Ehrh.) DC. och Woodsia ilvensis (L.) R. Br. till något mer än 200 %. 



4. Hos Polypodiuin vulgare L. intaga de turgescenta bladen vid början 

 af vintern en särskild »köldställning», om stark köld ( — 10' å — 15° Cels.) då 

 inträffar. Köldställningen uppkommer derigenom, att de turgescenta bladsegmenten 

 böja sig starkt bågformigt uppåt, så att bladskifvan nästan får form af en 

 ihålig cylinder (se tafl. I bild. i). Då blidväder inträffar återtager blad.skifvan 

 sin vanliga gestalt. 



5. Blad i fullständig torrställning hos Asplenium septentrionale (L.) 

 Hoffm., Polypodiuin vulgare (L.), Woodsia ilvensis (L.) R. Br. och sannolikt 

 flera af de nämnda arterna kunna ej ernå turgescens till alla sina delar genom 

 vatten tillfördt dem ensamt genom rötterna. För att bladets öfre delar skola 

 återfå turgescens fordras vatten-imbibition genom bladets yta. 



6. Lufttorra, lefvande ormbunkblads förmåga att leda vatten från den 

 ena delen af bladet till den andra är, åtminstone hos flera arter, särdeles ringa. 

 Om ett lufttorrt blad af Polypodiuin vulgare L. eller Asplenium septentrionale L. 

 immergeras blott delvis, återvinner den immergerade delen snart sin turgescens, 

 men den öfriga delen af bladet förblir torr, med undantag blott för ett helt 

 obetydligt parti närmast den immergerade delen; jfr. tafl. I bild. 7 a och tafl. 

 II bild. 2 b. Ute i det fria får man af Polypodiuin vulgare L. under öfver- 

 gångstiden mellan vinter och vår ofta se blad, hos hvilka delar (stundom de 

 främre) af bladskifvan äro turgescenta, under det att andra delar äro i fullständig 

 torrställning; detta beroende på olikformig tillförsel till bladytan af vatten (genom 

 neddrypning från högre liggande föremål o. d.). Jfr. tafl. I bilderna 3, 5 och 6. 



