Några drag ur den Bergianska trädgårdens historia 

 1885—1914. 



Av 



ROB. E. FRIES. 



Genom sitt är 1784 upprättade testamente donerade professor P. J. Bergius 

 till K. Vetenskaps Akademien sin egendom Bergielund, utgörande gårdarna n:r 

 1 10 och 1 1 1 vid Karlbergsallén, jämte där befintliga hus, en del inventarier, 

 bibliotek och naturvetenskapliga samlingar, allt detta med det syftet att »Bergie- 

 lund nu och i framtiden skall bliva en skola för horticulturen i riket och att 

 naturalhistorien, i synnerhet studium botanicum, genom denna inrättning vinner 

 en årlig tillväxt». Ar 1791, ett år efter donators död, kom ifrågavarande 

 egendom i akademiens besittning och under nära ett århundrade förblev sedan 

 den Bergianska stiftelsen bunden till nänmda plats, under mer eller mindre 

 bekymmersamma förhållanden och ofta under stort ekonomiskt tryck sökande 

 förverkliga testators avsikter med donationen. Genom den nya stadsplan för 

 Stockholms stad, vilken 1879 stadfästes, hotades emellertid den Bergianska 

 trädgärden att genomkorsas av ej mindre än fyra gator, varigenom trädgårdens 

 bibehållande på denna sin ursprungliga plats blev omöjlig. Efter det egendomen på 

 gynnsamma vilkor blivit avyttrad, vid vilken försäljning stiftelsens föreståndare 

 professor WlTTROCK nedlade synnerhgen stora förtjänster, erhöll Akademien 

 1886 riksdagens och Kungl. Maj:ts tillstånd till inköpet av den vid Brunns- 

 viken belägna egendomen Haga-Frescati, vilken nu skulle komma att bliva 

 den Bergianska stiftelsens nya hem. 



Beträffande det här i korthet vidrörda försäljandet av det gamla Bergielund 

 och inköpet av det nya kunna vi hänvisa till den framställning som av WlTT- 

 ROCK lämnats i Acta Horti Bergiani, Bd I, n:r i. (1890). Här må blott er- 

 inras om, att det förenämnda området vid köpets ingående ej var omedelbart 

 disponibelt utan medelst 20-åriga kontrakt (räknat från 1877) utarrenderat till 

 tvenne arrendatorer, av vilka den ene i sin tur bortarrenderat delar därav till 

 tre andra. Genom uppgörelse lyckades stiftelsen emellertid redan hösten 1885 

 förvärva förfoganderätten till nästan hela den mark, som ligger mellan Stock- 

 holm-Rimbo-järnvägen och Brunnsviken, d. v. s. till ett område av 20 hektars 



8 -i 



