ROB. E. FRIES. BERGIANSKA TRÄDGÅRDENS HISTORIA I 88 5 — I914. 1 3 



äro också namnen Sphagnetum och Musci strukna och den vid ovannämnda 

 damm fogade beteckningen A\gx har ersatts med »Nympha^a alba rosea». 

 Mera givande uppgifter förelågo vid trädgärdens utdanande än dessa krypto- 

 gamodlingar. 



I stort sett blev resultatet av de av WlTTROCK utförda träd- och busk- 

 planteringarna gynnsamt, i det klimatet i trädgården visade sig kunna tillåta 

 många även rätt ömtåliga formers utveckling. Även beträffande de örtartade 

 växterna vanns i många fall oväntad framgång vid försöken att i trädgården 

 introducera mera värmefordrande arter. Exempelvis må här blott anföras ett 

 par, vilkas fortkomst synbarligen särskilt . intresserat WlTTROCK, eftersom han 

 låtit avbilda dem på tavlor, som vi här bifoga denna framställning. På tavlan 

 13 återges avdelningen för frilandskaktéer; av de där upptagna arterna hava 

 Opimtia camanchica, fragilis, xanthosicma, missouriensis och rhodantha gått 

 mer eller mindre väl till och uthärdat klimatet, Opimtia Rafinesquii samt 

 Eckinocereus pliceniceus däremot under årens lopp utgått. ^ Lilium speciosmn, 

 den japanska prakdiljan (se tavl. 47), har nu levat över nära 30 vintrar och 

 årligen utvecklat de praktfulla blommorna på fritt land. Av buskar har 

 WlTTROCK särskilt genom deras avbildande framhållit Ephedra nebrodensis och 

 distachya (tavl. 50) samt det vinsortiment, som han även inom botaniska 

 avdelningen anlade på fritt land och där under goda somrar druvorna mog- 

 nade på en del raser (se tavl. 14 och 15). På tavl. 15 synes även en prov- 

 kollektion av ungerska vinbergsväxter, som WlTTROCK i anslutning till vin- 

 kulturerna anlade, helt visst därtill influerad av intryck från en resa, som han 

 1885 företog i nämnda land. 



För barrträden hyste WlTTROCK ett livligt intresse och en synnerlig värde- 

 full samling av dylika introducerades i trädgården, av vilka de flesta under 

 årens lopp beredde honom stor glädje genom sin lyckade utveckling. Vi 

 kunna här hänvisa till de vid sekelskiftet tagna bilder, som bifogas denna 

 framställning. De på tavlorna 51 och 74 återgivna ungplanteringarna, ut- 

 görande bilder från huvudpartiet av trädgårdens barrträdsavdelning, uppväxte 

 under hans tid till höga, knappt längre igenkännbara buskage av delvis ståt- 

 liga exemplar. Vacker tillväxt visade även de pä tavlan 53 avbildade härdiga 

 barrträdsslagen, PzVva-formerna (tavl. 78 — 83), och J(5/,?j-släktets vackra repre- 

 sentanter (tavlorna 84 — 89). Den kraftiga utveckling, som vissa barrträd i 

 trädgården uppvisat, framgår bl. a. av det på tavlan 71 avbildade exemplaret 

 av Pinus ponderosa var. scopidonun. Med, såsom synes, väl utbildade års- 

 skott har denna ståtliga tallart vuxit till, så att den från knappt fyra meter 

 1899 nått en höjd av jämnt 12 meter innevarande år hösten (1917), varvid 

 stammen samtidigt omedelbart under den nedersta grenen (2 dm. över marken) 

 rhätte i.67 meter i omkrets. De på tavlan 73 återgivna båda exemplaren av 

 Picea excelsas virgata-^oxm lämna exempel på en ganska egendomlig utveck- 

 ling. Under det att det vänstra, det högsta, för närvarande ej vuxit upp till 

 mer än 3.48 meters höjd, sä mäter det högra, det är 1S99 mindre exemplaret, nu 



' Se även beträffande dessa kakté-odlingsförsuk: Rob. E. Fries. Några vinterhärdiga kakte'er i 

 tidningen "Trädgården" 1917 sid. 461. 



