ROB. E. FRIES. BERGIANSKA TRÄDGÅRDENS HISTORIA I885 — I9I4. '5 



hepaiica), vilka båda svamparter ofta om höstarna anträfias på flera av träd- 

 gårdens ekar.i 



Vad barrträden angår, så kan nämnas, att det stora lärkträd (Larix euro- 

 paa), vars lavklädda stam ''■ WlTTROCK låtit avbilda på tavlan 94 och vilket 

 fanns växande på platsen före trädgårdens anläggning, alltjämt står kvar som 

 en prydnad bland Z«;7,r-släktets representanter. 



Av vildväxande granar hade trädgärden blott att uppvisa ett fåtal och av 

 dem har det på tavlan ']'] återgivna exemplaret, en hängform, skattat åt för- 

 gängelsen, av vilken anledning är mig obekant. Rikare företrädd var där- 

 emot tallen, som uppe på den höga i Brunnsviken utskjutande udden vid 

 trädgårdens anläggande bildade ett naturligt bestånd av träd i alla åldrar (se 

 tavlorna 2, 3, 29, 54 och 91). På en serie bilder (tavl. 55 — 69) har WlTT- 

 ROCK åskådliggjort dess påfallande mångformighet i växtsättet, förgrening och 

 dylikt. De flesta av dessa exemplar finnas alltjämt kvar. Borttagna vid an- 

 läggningarna äro däremot den dvärgformade skuggtallen (tavl. 55) liksom den 

 låga kryptallen (tavl. 69). Döda, genom torka eller annan orsak, äro dels 

 den tvåtoppiga solitärtallen, som bilden 57 återger, dels de två synnerligen 

 vackra paraplyfurorna (tavl. 62 och 63). Alla de övriga av WlTTROCK av- 

 bildade exemplaren äro däremot alltjämt levande. Särskilt glädjande är att 

 det ståtligaste exemplaret av paraply-furu-typen, som trädgården haft att upp- 

 visa (se tavl. 60 och 61) ej alls lidit av de stora terrasseringsarbeten, som 

 kring detsamma blivit utförda. Samma är ock förhållandet med jättefuran, 



1 Här kan också anföras, att Lektor G. O. Malme vid en den 19 sept. 1899 företagen under- 

 sökning på stammen av denna ek fann följande 14 epifytiska lavarter där växande: 



Usnea barbata (L). Fr. (en steril, svagt utvecklad form ; på stammens nedre del och på de grova 

 rötterna utåt vägen, mycket sparsamt), Evetnia prunastri (L.) Ach. (steril; tämligen ymnigt utåt 

 vägen och nedåt grinden), Eaiiialina calicm-is (L.) Fr. a fraxinea (L.) Fr. (ett par svagt utvecklade 

 exemplar tillsammans med föregående art). Ramalina calicaris (L.) Fr. o farinacea (L.) Fr. (knappt 

 bestämbara exemplar tillsammans med föregående arter). Ramalina pollinaria (Westr.) Ach. (spar- 

 samt tillsammans med föregående), Parnielia pliysodes (L.) Ach. (mycket sparsamt på de grova 

 rötterna utåt vägen), Parmelia saxatilis (L.) Fr. ß sulcata (Tayl.) Nyl. (tämligen sparsamt och 

 ständigt stenl, företrädesvis på de grova rötterna utåt vägen), Pkyscia stellaris (L.) Nyl. (steril 

 på den grova roten till höger på bilden), PItyscia pulverttlenta (Schreb.) Nyl. ß pityrea (Ach.) Nyl. 

 (tillsammans med föregående, sparsamt), Xanthoria concolor (Dicks.) Th. Fr. (ymnigt på flera ställen 

 av stammen), Xanthoria lychnea (Ach.) Th. Fr. ß polycarpa (Ehrh.) Th. Fr. (svagt utvecklad, men 

 här och där med apothecier, tillsammans med föregående art), Catillaria Ekrhartiana (Ach.) Th. Fr. 

 (med spermogonier, sparsamt pä baksidan av stammen på bilden), Buellia inyriocarpa (DC.) Mudd 

 (ganska ymnigt pä den stora, delvis nakna roten till vänster framtill på bilden), Chcenotheca trichi- 

 alis (Ach.) Th. Fr. (här och där tillsammans med följande), Lepraria flava Ach. (framtill pä stammen). 



^ Om lav-vegetationen på detta träd har Lektor G. O. Malme 1899 antecknat följande: "Pä den 

 norra och nordvästra sidan bildas huvudmassan av lav-vegetationen av Evernia prunastri (L). Dess- 

 utom finnas där: Parmelia pliysodes (L), steril och tämligen ymnigt; Usnea barbata (L) *hirta (L), 

 starkt sorediös och sparsamt; Lecanora subfusca (L.), forma, nästan steril och sparsamt; Buellia 

 inyriocarpa (DC), ytterst sparsamt; en ^Varicellaria^ tämligen sparsamt; fyllocladier av en C/arforafl, 

 sannolikt C. coccifera (L.) endast nere vid marken; Parmelia ambigiia Ach., endast ett par svagt 

 utvecklade individer nere vid marken; Cetraria scepincola (Ehrh.) var. chlorophylla (Humb.), några 

 svagt utvecklade individer ned mot marken. Få södra och sydöstra sidan finns ingen lav-vege- 

 tation". 



