l8 ACTA HORTI BERGIANI. BAND 6. N:0 I. 



Av allra största betydelse för trädgärdens drift var anläggningen av vatten- 

 ledning därstädes, med vilken även följde uppförandet av ett par smärre bygg- 

 nader. Numera är det knappt fattbart, huru så omfattande anläggningar som 

 Bergianska stiftelsens kunde hållas uppe på den höga nivå, varpå de stodo, 

 utan den hjälp som ett genomfört vattenledningssystem erbjuder. Att det 

 länge varit WlTTROCKS plan att få ett sådant infört, framgår bl. a. av att i 

 stiftelsens arkiv finnes ett förslag från år 1889 till anläggning av ett dylikt 

 med Brunnsviken som vattentäkt. De stora kostnader, som detta då skulle 

 hava ådragit trädgården föranledde emellertid frågans uppskjutande på obe- 

 stämd tid. Vid sekelslutet blev den ånyo aktuell och från och med året 

 1900 avsattes årligen medel till en särskild vattenledningsfond, vilken med 

 tiden steg till en så stor summa att i början av 191 2 förslag och kostnads- 

 beräkningar kunde infordras. Enligt dessa, som utfördes av Aktiebolaget 

 Vattenbyggnadsbyrån, skulle anläggningen belöpa sig till 38,000 kronor under 

 förutsättning att vattnet togs ur Brunnsviken. Nu hade emellertid utsikterna 

 även i det avseendet förbättrats, att man numera ägde möjligheter att an- 

 knyta anläggningen till den till Vetenskaps-Akademien och Riksmuseet från 

 Stockholms stads vattenledningsverk utdragna ledningen, varigenom även dricks- 

 vatten samtidigt skulle erhållas. På grund av den visserligen billigare anlägg- 

 kostnaden, men dock något högre årliga utgiftssumman, som detta alternativ 

 beräknades skulle föra med sig, valdes även nu att begagna Brunnsviken som 

 vattentäkt, och sä utfördes under sommaren 1912 för trädgårdens räkning ett 

 särskilt litet vattenledningsverk. Ett vidsträckt rörledningsnät nedlades över 

 hela den botaniska jämte delar a\^ den praktiska avdelningen (bänkgården); ett 

 pumphus uppfördes nära stranden norr om det stora alpinetum, där medelst 

 en elektrisk motor med kraft från Stockholm-Djursholmsbanan vatten pum- 

 pades upp till en reservoir liggande i en liten rund stenbyggnad uppe på 

 högsta krönet på udden. Arbetet utfördes av »SvEN WiDEBERGS Eftr. K. 

 ElmÉN» förutom pumpmaskineriet och den elektriska utrustningen, vilket om- 

 besörjdes av hrr Zander och Ingeström, Stockholm. Och härmed var änt- 

 ligen denna viktiga fråga löst. De år, som sedan dess gått, hava också visat, 

 att anläggningen funktionerat efter beräkning och att genom densamma ett 

 billigt och för de flesta växterna fullt användbart vatten erhållits. Såsom 

 dricksvatten och till bevattning av en del ömtåligare plantor lämpar sig emel- 

 lertid ej det orena och stundom något litet saltbemängda Brunnsviksvattnet. 



I det föregående har redan framhållits, huru WlTTROCK i ett par smärre 

 paviljonger, som uppfördes, hopbragte och förvarade en del botaniska musei- 

 föremål av diverse slag. Innan dessa blivit tillgängliga, anordnade han i lik- 

 nande syfte ett slags friluftsmuseum. Lokalerna för detta utgjordes av trenne 

 i klippväggen intill strandvägen utsprängda grottor, där från trädgården eller 

 andra håll tillvaratagna föremål uppsattes. Tavlorna 102 — -104 återge dessa 

 grottor jämte deras innehåll av morfologiskt intressantare bildningsavvikelser 

 hos de svenska skogsträden, häxkvast- och masurbildningar, stamsammanväx- 

 ningar, egendomligt vuxna stammar och grenar m. m. dyl. Bland de där 

 förvarade föremålen må här exempelvis omnämnas de på tavlorna loi samt 

 105 och 106 återgivna. Det förstnämnda utgöres av en instruktiv profil av en 



