lO ACTA HORTI BERGIANI. BAND 6. X:Cl 4 



Pseudotsuga taxifolia (= Douglasii) f. glauca. 



Abies arizonica, balsamea med / hudsonica, concolor och /. violacea. honw- 

 lepis, alba {— pecthiata)^, sachalineiisis, sibirica, suhalpina, Veitchii. 



Thuya occidentalis (jämte dess former aurea, Boothiiy fastigiata, globosa, 

 Hoveyi, Ohle7idorffii^ Riuersii, Rosenthali. Vervceneana och JVareaKa), Standishü. 



ChamcEcypai-ls nutkaensis. 



Junipenis sabina (med formerna variegata och prostrata). 



EpJiedra distachya och majoj- (= nebrodeiisis). 



B. / den Bergianska trädgården knappt vinterhärdiga. arter. 



Picea Orientalis. De 5 exemplar (5 — 7 m. höga), som trädgärden ägde 

 av denna art år 191 5, ledo alla mycket av frost under vintrarna 191 5 —16 

 och 1916 — 17, särskilt under denna senare. På alla förblevo de nedre, av 

 snön skyddade grenarna fullt friska. På tvenne mera exponerade individ voro 

 sommaren 1917 alla barr, även på äldre årsskott, svedda och brunfärgade, så 

 att dessa exemplar måste borttagas. De tre övriga överlevde visserligen de 

 kritiska vintrarna, men alla barr på 1916 års skott (med undantag av topp- 

 skottets och de övre kraftigare skottens) voro starkt svedda och på en del 

 grenar sträckte sig brunfärgningen även inåt de äldre årsskotten. Om också 

 arten således kan uthärda det här rådande klimatet, så lider den dock påtag- 

 ligen under strängare vintrar sä mycket, att dess normala utseende starkt rubbas. 



Picea sitchensis. Anmärkningsvärt är, att huvudarten här i trädgården visade 

 sig ömtåligare än formen speciosa. Ett meterhögt exemplar av den förra var 

 våren 1917 fullkomligt torrt med alla barren bruna, avfallande; ett annat c:a 

 10 m. högt hade däremot det sista årsskottets barr bruna och frusna samt 

 de äldre årsskottens här och där mer eller mindre svedda. Detta överlevde 

 dock krisen, men i något medtaget skick. 



Tsuga cajiadensis. Sista årets skott hade efter vintern 1916 — 17 barren 

 delvis svedda, sä att kronan efter dessa barrs avfallande såg gles och med- 

 tagen ut. Ett exemplar led sä att det måste borttagas. Arten måste således 

 här betraktas som knappt härdig. 



Pseudotsuga taxifolia. Alla tre i trädgärden på tvä skilda ställen odlade 

 exemplaren ledo mycket av frosten, de för nordliga vindar mera exponerade 

 sä, att de allra flesta barren brunfärgades och avföllo. Påfallande var den 

 större känsligheten hos huvudarten i jämförelse med f. glauca, vilken visade 

 sig fullkomligt härdig. 



Abies cephalonica. Barren pä igi6 års skott voro följande är nästan 

 genomgående svedda och avföllo, till stor skada för det vackra, c:a 12 m. 

 höga trädets utseende. 



Abies concolor var. lasiocarpa. Ett 2 m. högt exemplar hade de nedre, 

 snöskyddade grenarna fullt friska, de övre däremot helt och hållet gulbruna. 

 Exemplaret har emellertid senare börjat skjuta nya skott och överlevat de 

 kritiska vintrarna, ehuru med betydligt rainponerat utseende. I närheten av 

 detsamma växande individ av huvudarten visade sig alldeles oskadade. 



^ En del exemplar av denna art ha visat sig mindre härdiga, ett par höga träd däremot ej alls 

 ömtäh'ga för vinterkölden. Om ock enstaka misslyckanden med arten kan ske, så torde den dock 

 i stort sett kunna betraktas som här fullt härdig. 



