14 ERIKSON, SANDFLORAN I ÖSTRA SKÅNE. 
Koeleria glauca, Lathyrus maritimus, Dianthus arenarius, 
Eryngium maritimunm. 
En mer eller mindre utpräglad bladswecuwlens utmärker 
alla de på sandstranden växande halofyterna, Haliantluus pep- 
loides, Salsola Kali, Cakile maritima, Atriplices samt dess- 
utom Sedum acre. 
Upprätta blad förekomma hos ganska många arter, såsom 
Gnaphalium arenarium, Filagoarterna, Erigeron acris, Peta- 
sites spuria, Artemisia campestris (rotbladen ligga platt ut- 
bredda på marken, de öfriga bladen äro mer eller mindre upp- 
rätta), ÅAlyssum calycinum, Hieracium ” sabulosorum (under 
stark torka), Jasione montana (merendels), Diantlhus deltoides 
(blad ofta tilltryckta), Arenaria serpyllifolia (bladen snedt 
uppåtriktade), Pulsatilla pratensis (bladflikarne), Eryngium 
maritimum (rotbladen), Lathyrus maritimus (småbladen), Saro- 
thamnus scoparius (bladen på årsskotten), Rumex Acetosella, 
Salix repens B) arenaria, Festuca ovina med var., Corynepho- 
rus canescens (mer eller mindre), Koeleria glauca o. 1. Här för- 
tjänar också att anmärkas bladflikarnes upprätta ställning hos 
Cakile maritima och Eryngium maritimum, hos hvilken senare 
transpirationsytan något minskas genom bladytans veckning. 
Några fall af kvarsittande gamla blad eller bladrester, 
hvilka kunna tänkas fungera som en vattenupptagande och 
vattenkvarhållande apparat (jmfr MEIGEN), hafva äfven iakt- 
tagits, nämligen hos Gnaphalium arenarium, Armeria elongata 
och Dianthus arenarius. De af HAcKEL påpekade slidtuni- 
korna, som finnas hos många xerofila gräs och hvilka utan 
tvifvel tjäna som ett vattenkvarhållande medel, utmärka sär- 
skildt Koeleria glauca, Corynephorus canescens och Festuca 
ovina B) glauca. Koeleria glaucas tunika består af talrika 
lösa, ofta något upprispade, breda slidor, hvilka gifva ett 
knöllikt eller rättare löklikt utseende åt växtens nedre del, 
Corynephorus har ytterst styfva, fasta slidor. Om Festuca 
ovina BP) glauca, som också kallas var. vaginata WIMMm & 
GrRAB., heter det i HARTMANS flora (11 uppl.) »med strået 
högt upp beklädt af bladlösa, halmgula slidor från före- 
gående år» Äfven hos Anthericumarterna sitta de fjoråriga 
slidorna kvar. 
I detta sammanhang vill jag också påminna om de stora 
slidor, som omgifva de ännu icke utvecklade blomställningarne 
hos t. ex. Psamma, Elymus, Corynephorus, hvilka af WARMING 
