BIHANG TILL K. SV. VET.-AKAD. HANDL. BAND 22. AFD. III. N:0 3. 37 
stämt antalet pr mm? efter medeltalet af 10 bestämningar, 
hvarvid naturligen endast ungefärliga tal erhållas. 
I följande tabell betecknar det öfre talet antalet klyf- 
öppningar på bladets öfversida, det undre undersidans klyf- 
öppningsantal. 
Hlalranthuskpeploides =E 4 sa 5 (enl) Bero) 
! örat NIST ARSMARISK ens rs 280 
150 
MAG byATTS mÄrTbINATS SÅ sd ds sa (Ö 
80 
ÖTLOMALSNDRVIG 30 a vr SA sr NO 
1401 
RETAS Ttes:SpUrlA ses seb lREn Ser 50 
130 
örsyan ot marking 60 
52 
Gnaphalium arenarium (ungt blad) 200? 
240 
STAbilosd SUAVeOLENS sera 50 
(5 
Hypodermala epidermisförstärkningar. 
I bladskifvan hos Erynguwum maritimwm fmnes ett en- 
skiktigt hypodermalager af vattenförande celler, som först 
omnämnes af GiLTAY (1). I bladskaften hos Petasites spuria 
och Eryngium maritimum finnes ett ganska mäktigt kollen- 
kymatiskt hypoderma. TI stjälken hos Cakile maritima har 
Brick stundom iakttagit ett hypoderma. Han säger näm- 
ligen: »Ist eme Verdickung nach innen vorhanden (d. v. sg. 
på den inre epidermisväggen), so findet sich auch meist unter 
der Epidermis eine ebenfalls chlorophyllose Hypodermschicht.» 
Detsamma gäller stjälkarne hos Halianthus peploides, Astra- 
galus arenarius och Scabiosa suaveolens. Hos några af de 
psammofila gräsen förekommer ett sammanhängande skleren- 
kymatiskt, mekaniskt hypoderma på den yttre sidan. Detta 
! Weiss uppgifver 0 + 85. Olikheten kan möjligen härvid bero därpå, 
att jag beräknat antalet pr kvmm af de klyföppningsförande strimmorna och 
lämnat de klyföppningslösa ur räkningen. 
2? ÅLTENKIRCH uppgifver 150 + 150. 
